21.12.2022
DA
Den Europæiske Unions Tidende
C 486/63
Vedvarende elektricitet 2.21.
Vedvarende elektricitet såsom vind, sol og biogas er et vigtigt landskabstræk i landdistrikterne.
Harmoniseringen af lovgivningen mellem medlemsstaterne skal fremme og beskytte producent-forbrugernes interesser og være drivkraft for investeringer i infrastruktur til vedvarende energi.
I alle medlemsstater bør det være muligt at sælge den producerede energi til det nationale net.
Der skal være passende kompensationsordninger mellem den vedvarende energi, der produceres af producent-forbrugere, og den energi, der forbruges til at sikre landdistrikternes energiuafhængighed.
2.22.
De seneste auktioner for centraliseret indkøb af vedvarende elektricitet er blevet mere og mere udbredte og har i mange tilfælde formået at nedbringe byggeomkostningerne for vind- og solenergianlæg.
Generelt er udviklingen af elektricitet i landdistrikterne primært knyttet til dekarboniseringen af energisektoren, og der er ingen synergier med målene for udvikling af landdistrikterne.
Indbyggerne i landdistrikterne har ofte indvendinger mod denne udvikling, som de ikke forventer vil gavne lokalsamfundet i særlig høj grad.
2.23.
Kooperativer og andre lokalt baserede organisationer skal inddrages i forhandlingerne om placeringen af anlæg til vedvarende elektricitet, både på land og i kystområder.
Lokalsamfundene skal have en aktiepost i disse anlæg, som også skal skabe fordele for lokalområdet.
2.24.
I disse store projekter er udviklingen af vedvarende energi primært knyttet til dekarboniseringen af energisektoren med begrænset blik for udviklingen af landdistrikterne.
Små vindmølleparker, mindre solcelleanlæg og biogastanke, der drives af kooperativer og lokalbefolkningen, kan i højere grad indrettes efter udviklingen i landdistrikterne og den sociale og økonomiske inklusion af landdistrikterne.
Der er behov for en balance mellem disse to systemer.
Vedvarende energifællesskaber og borgerenergifællesskaber baner vej for en retfærdig omstilling kombineret med udvikling af lokalsamfundet.
2.25.
I en undersøgelse af svenske landdistrikter (Ejdemo og Söderholm, 2015) blev det konstateret, at beskæftigelsesmulighederne knyttet til landdistriktudviklingen var meget beskedne uden ordninger, der skaber fordele for lokalsamfundene.
2.26.
Et borgerenergifællesskab er en juridisk enhed, hvor borgere, SMV'er og lokale myndigheder som slutbrugere samarbejder om produktionen af vedvarende energi.
Et eksempel herpå er Feldheim kommune (en lille landsby sydvest for Berlin), som er blevet selvforsynende med energi.
De har sat vindmøller op i deres baghaver og installeret et uafhængigt net.
Beboerne betaler minimumspriser for elektricitet.
Etableringen af et biogasanlæg gjorde det muligt for landsbyen at etablere et fjernvarmenet.
Dette er et glimrende eksempel på et fungerende vedvarende energifællesskab.
Det viser også, at en bottom-up-tilgang er afgørende for landdistrikternes fremtid (5).
2.27.
Efterspørgselsstyring flytter elforbruget til perioder, hvor systemet kan håndtere efterspørgslen.
Vi er nødt til at udjævne nettoefterspørgslen efter elektricitet i spidsbelastningsperioder for at undgå afbrydelser, efterhånden som der produceres mere grøn elektricitet.
Anvendelse af batterilagring, hydrostatisk lagring og intelligent elektrificering vil skabe fleksibilitet til at udjævne nettoefterspørgslen.
2.28.
Energikommissær Kadri Simson sagde i en tale til irske parlamentarikere i Dublin, at krigen i Ukraine havde tvunget Bruxelles til gå længere og hurtigere frem for at sætte en stoppe for import af russisk brændstof.
Hun sagde, at EU's mål — ifølge de endnu ikke vedtagne forslag — er, at 45 % af energiforbruget i EU skal komme fra vedvarende kilder i 2030.
Det vil være en stigning fra det nuværende mål på 32 % og mere end det dobbelte af andelen på 22 % i 2020.
EØSU støtter dette nye mål, men advarer om, at det kun kan nås med hurtige fremskridt ved hjælp af nye og større investeringer i energiomstillingen i landdistrikterne.
2.29.
Vinden blæser ikke altid, så en reserve er nødvendig.
Grøn brint kan være en reserve til at dække den varierende efterspørgsel efter elektricitet og kan oplagres, indtil den er skal bruges.
(5)
ERP-workshoprapport, workshop 21.