SV
C 472/20
Europeiska unionens officiella tidning
12.12.2022
Domslut Artikel 2.2 g i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 609/2013 av den 12 juni 2013 om livsmedel avsedda för spädbarn och småbarn, livsmedel för speciella medicinska ändamål och komplett kostersättning för viktkontroll och om upphävande av rådets direktiv 92/52/EEG, kommissionens direktiv 96/8/EG, 1999/21/EG, 2006/125/EG och 2006/141/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/39/EG och kommissionens förordningar (EG) nr 41/2009 och (EG) nr 953/2009, och särskilt begreppet ”andra medicinskt fastställda näringsbehov”, ska tolkas så, att en produkt utgör ett livsmedel för speciella medicinska ändamål om sjukdomen medför ett ökat eller särskilt näringsbehov som ska täckas av livsmedlet, vilket innebär att det för en sådan klassificering inte är tillräckligt att patienten generellt drar nytta av att inta detta livsmedel eftersom de ämnen som ingår i det motverkar åkomman eller lindrar symptomen.
(1)
EUT C 471, 22.11.2021.
Domstolens dom (åttonde avdelningen) av den 27 oktober 2022 (begäran om förhandsavgörande från Rayonen sad – Nesebar – Bulgarien) – ”S. V.”
OOD mot E. Ts. D. (Mål C-485/21) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Konsumentskydd – Direktiv 93/13/EEG – Oskäliga avtalsvillkor i konsumentavtal – Artikel 2 b – Begreppet konsument – Artikel 2 c – Begreppet näringsidkare – Fysisk person som äger en lägenhet i en fastighet med ägarlägenheter – Olika typer av rättsförhållanden som avser förvaltning och underhåll av fastigheten – Skillnad i behandling, vad gäller ställningen som konsument, som görs i en medlemsstats lagstiftning mellan lägenhetsinnehavare som ingått ett individuellt avtal för förvaltning och underhåll av gemensamma utrymmen i en sådan fastighet och lägenhetsinnehavare som inte ingått ett sådant avtal) (2022/C 472/23) Rättegångsspråk: bulgariska Hänskjutande domstol Rayonen sad – Nesebar
Parter i målet vid den nationella domstolen Kärande: ”S. V.”
OOD Svarande: E. Ts. D.
Domslut Artikel 1.1 och artikel 2 b och c i rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal ska tolkas på så sätt att — en fysisk person som äger en lägenhet i en fastighet med ägarlägenheter ska anses vara ”konsument”, i den mening som avses i detta direktiv, när han eller hon ingår ett avtal med en förvaltare om förvaltning och underhåll av fastighetens gemensamma utrymmen, förutsatt att personen i fråga inte använder lägenheten för ändamål som uteslutande omfattas av hans eller hennes närings- eller yrkesverksamhet.
Den omständigheten att en del av de tjänster som denna förvaltare tillhandahåller enligt avtalet följer av nödvändigheten av att iaktta särskilda krav på säkerhet och fysisk planering, vilka föreskrivs i den nationella lagstiftningen, innebär inte att nämnda avtal faller utanför tillämpningsområdet för nämnda direktiv,