C 472/26
SL
Uradni list Evropske unije
12.12.2022
Predlog za sprejetje predhodne odločbe, ki ga je vložilo Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Španija) 19. maja 2022 – HM, VD/Generalitat de Catalunya (Zadeva C-332/22) (2022/C 472/31) Jezik postopka: španščina Predložitveno sodišče Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeči stranki: HM, VD
Tožena stranka: Generalitat de Catalunya
Vprašanja za predhodno odločanje PRVO.
Ali so ukrepi iz sodb Tribunal Supremo (vrhovno sodišče) št.
1425/2018 in št.
1426/2018 z dne 26. septembra 2018, ki sta merodajni vse do danes (30. november 2021), v skladu s katerimi se za javnega uslužbenca, ki je bil žrtev zlorabe, ista ureditev prekarnosti pri zaposlovanju, ki pomeni zlorabo, uporablja vse do tedaj, ko javna uprava delodajalka ne ugotovi, da obstaja strukturna potreba po takem delavcu, in razpiše ustrezne izbirne postopke za zapolnitev delovnega mesta z javnimi uslužbenci, zaposlenimi za nedoločen čas, ali kariernimi uradniki, takšni, da izpolnjujejo zahteve glede sankcij iz določbe 5 okvirnega sporazuma, priloženega Direktivi 1999/70 (1)?
Ali pa so ti ukrepi, s katerimi se položaj prekarnosti in neobstoja varstva podaljša, dokler se javna uprava delodajalka arbitrarno ne odloči razpisati izbirni postopek za zapolnitev delovnega mesta z delavcem, zaposlenim za nedoločen čas, katerega izid je negotov, saj lahko v teh postopkih sodelujejo tudi kandidati, ki niso bili žrtve take zlorabe, ukrepi, ki jih ni mogoče šteti za sankcijske odvračilne ukrepe za namene določbe 5 okvirnega sporazuma in s katerimi ni zagotovljeno izpolnjevanje v njej določenih ciljev?
DRUGO.
Ali mora nacionalno sodišče, če v okviru izpolnjevanja obveznosti, da se ugotovljeno zlorabo v vsakem primeru sankcionira (sankcija je „nujna“ in „takojšnja“), ugotovi, da na podlagi načela skladne razlage ni mogoče zagotoviti polnega učinka Direktive, ne da bi se pri tem nacionalno pravo razlagalo contra legem, in sicer ravno zato, ker država članica v svoj pravni red ni vključila nobenega sankcijskega ukrepa za izvajanje določbe 5 okvirnega sporazuma v javnem sektorju, uporabiti ugotovitve iz sodb Sodišča (veliki senat) z dne 17. aprila 2018, Egenberger, [C-414/16,] (2) ali z dne 15. aprila 2008, [Impact,] C-268/06 (3), da je na podlagi členov 21 in 47 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah mogoče določbe notranjega prava, zaradi katerih ni mogoče zagotoviti polnega učinka Direktive 1999/70/ES, izključiti, in sicer tudi če gre za ustavne določbe?
Ali je treba zato delovno razmerje za določen čas, ki pomeni zlorabo, spremeniti v delovno razmerje za nedoločen čas, ki je enako ali podobno delovnim razmerjem primerljivih javnih uslužbencev, zaposlenih za nedoločen čas, in s tem žrtvi zlorabe zagotoviti stabilnost zaposlitve, da se prepreči položaj, v katerem ta zloraba ne bi bila kaznovana, cilji in polni učinek določbe 5 okvirnega sporazuma pa bi bili okrnjeni, čeprav je taka sprememba v skladu z nacionalno ureditvijo in sodno prakso Tribunal Supremo (vrhovnega sodišča) prepovedana ali bi lahko bila v nasprotju s špansko ustavo?
TRETJE.
Ali je treba ob upoštevanju tega, da je Sodišče v sodbah z dne 25. oktobra 2018, C-331/17 (4), in z dne 13. januarja 2022, C-382/19 (5), presodilo, da določba 5 okvirnega sporazuma nasprotuje nacionalni ureditvi, na podlagi katere so nekateri javni uslužbenci izključeni iz uporabe pravil za sankcioniranje zlorabe veriženja pogodb za določen čas, če v nacionalnem pravnem redu ni drugega učinkovitega ukrepa za sankcioniranje takih zlorab, in glede na to, da v španski zakonodaji ni določen noben ukrep za sankcioniranje zlorab v javnem sektorju, ki bi se uporabljal za tožeča delavca, zaposlena za določen čas,