12.12.2022
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 472/27
vyžaduje uplatnenie tejto judikatúry Súdneho dvora a zásady ekvivalencie, ktorá platí v práve Únie, aby boli zamestnanci vo verejnej službe na dobu určitú, ktorí sú obeťami zneužívania, preradení do kategórie stálych zamestnancov vo verejnej službe alebo zamestnancov v stálej službe a aby sa na nich vzťahovali rovnaké dôvody prepustenia a zániku služobného pomeru, aké platia pre stálych zamestnancov vo verejnej službe alebo zamestnancov v stálej službe, zatiaľ čo v súkromnom sektore článok 15 Estatuto de los Trabajadores (Zákonník práce) vyžaduje preradiť pracovníkov na dobu určitú, ktorí nepretržite pracovali pre toho istého zamestnávateľa viac ako 24 mesiacov počas obdobia 30 mesiacov, do kategórie stálych pracovníkov a článok 83 ods.
3 Ley 40/2015, de 1 de octubre, de Régimen Jurídico del Sector Público (zákon č. 40/2015 z 1. októbra 2015 o právnej úprave verejného sektora) v znení vyplývajúcom z Ley 11/2020, de presupuestos generales del Estado para 2021 (zákon č. 11/2020 o štátnom rozpočte na rok 2021) pri uplatnení vnútroštátneho práva dovoľuje, aby zamestnanci podnikov a inštitúcií v súkromnom sektore, ktorí prejdú do verejného sektora, mohli vykonávať rovnaké funkcie ako úradníci v stálej službe, a to do zániku ich služobného pomeru, a preto pre nich platia rovnaké dôvody prepustenia ako pre úradníkov v stálej službe?
4.
Vzhľadom na to, že podmienky súvisiace so zánikom pracovnoprávneho vzťahu a podmienky ukončenia pracovnej zmluvy patria podľa rozsudkov Súdneho dvora z 13. apríla 2014, Nierodzik (6), C-38/13, bodov 27 a 29, a zo 14. septembra 2016, Ana de Diego Porras (7), C-596/14, bodov 30 a 31, k „pracovnoprávnym podmienkam“, na ktoré sa vzťahuje doložka 4 rámcovej dohody,
v prípade, ak bude odpoveď na predchádzajúcu otázku záporná, od Súdneho dvora sa žiada, aby určil, či preradenie zamestnancov vo verejnej službe na dobu určitú, ktorí sú obeťami zneužívania, do kategórie stálych zamestnancov, pričom sa na nich uplatnia rovnaké dôvody prepustenia a výpovede, aké platia pre úradníkov v stálej službe alebo porovnateľných stálych zamestnancov, bez toho, aby získali toto postavenie, je opatrenie, ktoré sú vnútroštátne orgány povinné splniť na základe doložiek 4 a 5 rámcovej dohody smernice 1999/70 a zásady konformného výkladu, keďže vnútroštátne právne predpisy len zakazujú získanie postavenia stálych zamestnancov alebo zamestnancov v stálej službe zamestnancom, ktorí nespĺňajú určité podmienky, a preradenie týchto zamestnancov do kategórie stálych zamestnancov za uvedených podmienok nemá za následok získanie tohto postavenia?
5.
Pokiaľ článok 15 Zákonníka práce stanovuje maximálnu dvojročnú dobu platnosti zmlúv na dobu určitú, pričom po uplynutí tejto doby zabezpečovaná potreba už nie je prechodná ani výnimočná, ale bežná a stabilná, a zamestnávatelia v súkromnom sektore sú povinní zmeniť služobný pomer na dobu určitú na služobný pomer na dobu neurčitú, a pokiaľ článok 10 Estatuto Básico del Empleado Público (služobný poriadok zamestnancov vo verejnej službe, ďalej len „EBEP“) vo verejnom sektore vyžaduje zaradiť voľné pracovné miesta obsadené dočasnými zamestnancami/za­ mestnancami na dobu určitú do verejnej ponuky zamestnania v roku vymenovania, a ak by to nebolo možné, teda v maximálnej dvojročnej lehote, v ponuke zamestnania v nasledujúcom roku, aby sa pracovné miesto obsadilo stálym úradníkom alebo úradníkom v stálej službe,
má sa konštatovať, že k zneužívaniu opakovaného uzatvárania zmlúv na dobu určitú vo verejnom sektore dochádza od okamihu, keď správny orgán, ktorý je zamestnávateľom, neobsadí pracovné miesto, na ktorom pracuje zamestnanec vo verejnej službe na dobu určitú, stálym zamestnancom alebo zamestnancom v stálej službe v lehotách, ktoré stanovuje vnútroštátna právna úprava, teda nezaradí ho do verejnej ponuky zamestnania v maximálnej lehote dvoch rokov od vymenovania dočasného zamestnanca/zamestnanca na dobu určitú s povinnosťou prepustiť ho prostredníctvom vykonania uvedenej verejnej ponuky zamestnania v maximálnej trojročnej lehote, ktorá je stanovená v článku 70 EBEP?
6.
Je španielsky zákon č. 20/2021 z 28. decembra 2021 v rozpore so zásadami zákonnosti a zákazu spätnej účinnosti sankčných ustanovení, ktoré platia v práve Únie a sú stanovené okrem iného v článku 49 Charty základných práv Európskej únie, lebo stanovuje ako sankciu za zneužívanie uzatvárania zmlúv na dobu určitú výberové konania, ktoré sa uplatnia, aj keď ku konaniam alebo opomenutiam, ktoré predstavujú porušenie – a teda zneužívanie – a k ich oznámeniu a ukončeniu došlo – niekoľko rokov – pred prijatím zákona č. 20/2021?
7.
Je zákon č. 20/2021, keďže stanovuje ako sankčné opatrenie vyhlásenie výberových konaní a odškodnenie iba pre obete zneužívania, ktoré neuspejú v tomto výberovom konaní, v rozpore s doložkou 5 rámcovej dohody a so smernicou 1999/70/ES, lebo nesankcionuje zneužívanie, ku ktorému došlo vo vzťahu k zamestnancom vo verejnej službe na dobu určitú, ktorí uspeli v tomto výberovom konaní, ak je nesporné, že táto sankcia je vždy nevyhnutná, a úspešné absolvovanie tohto výberového konania nie je sankčným opatrením, ktoré spĺňa požiadavky tejto smernice, ako to Súdny dvor uviedol vo svojom uznesení z 2. júna 2021, SUSH a CGT Sanidad de Madrid, C-103/19 (8)?