C 472/24
SK
Úradný vestník Európskej únie
12.12.2022
sa má vykladať v tom zmysle, že: nebráni právnej úprave členského štátu, podľa ktorej ak sa štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na jeho území, prizná právo na pobyt až do skončenia konania o žiadosti o povolenie na pobyt z niektorého z dôvodov vyplývajúcich z tohto ustanovenia, z dôvodu prípustnosti tejto žiadosti, priznanie tohto práva má za následok implicitné zrušenie predtým prijatého rozhodnutia o návrate voči tomuto štátnemu príslušníkovi v nadväznosti na zamietnutie jeho žiadosti o medzinárodnú ochranu.
(1)
Ú. v.
EÚ C 158, 11.4.2022.
Rozsudok Súdneho dvora (veľká komora) z 28. októbra 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Oberlandesgericht München – Nemecko) – trestné konanie proti HF (Vec C-435/22) (1) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Naliehavé prejudiciálne konanie – Súdna spolupráca v trestných veciach – Charta základných práv Európskej únie – Článok 50 – Dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda – Článok 54 – Zásada ne bis in idem – Dohoda o vydávaní osôb medzi Európskou úniou a Spojenými štátmi americkými – Vydanie štátneho príslušníka tretieho štátu do Spojených štátov amerických podľa bilaterálnej dohody uzatvorenej členským štátom – Štátny príslušník, ktorý bol právoplatne odsúdený za tie isté skutky a ktorý si odpykal celý trest v inom členskom štáte) (2022/C 472/29) Jazyk konania: nemčina Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania Oberlandesgericht München
Účastník trestného konania pred vnútroštátnym súdom HF za účasti: Generalstaatsanwaltschaft München
Výrok rozsudku Článok 54 Dohovoru, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985 uzatvorená medzi vládami štátov hospodárskej únie Beneluxu, Nemeckej spolkovej republiky a Francúzskej republiky o postupnom zrušení kontrol na ich spoločných hraniciach, podpísaného v Schengene 19. júna 1990, ktorý nadobudol platnosť 26. marca 1995 a bol zmenený nariadením Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 610/2013 z 26. júna 2013, v spojení s článkom 50 Charty základných práv Európskej únie sa má vykladať v tom zmysle, že: bráni vydaniu štátneho príslušníka tretieho štátu do iného tretieho štátu orgánmi členského štátu, pokiaľ na jednej strane tento štátny príslušník bol právoplatne odsúdený v inom členskom štáte za tie isté skutky ako sú tie, ktoré sú uvedené v žiadosti o vydanie a odpykal si trest, ktorý mu bol uložený, a na druhej strane žiadosť o vydanie sa zakladá na bilaterálnej dohode o vydávaní osôb obmedzujúcej dosah zásady ne bis in idem na rozsudky vynesené v dožiadanom členskom štáte.
(1)
Ú. v.
EÚ C 326, 29.8.2022.