RO
C 472/44
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
12.12.2022
4.
Al patrulea motiv întemeiat pe încălcarea, referitor la cerința Do No Significant Harm (DNSH), a încălcării articolului 17 alineatul (1) litera (d) din Regulamentul 2020/852 și a articolului 10 alineatul (2) din Regulamentul 1367/2006. 5.
Al cincilea motiv întemeiat pe încălcarea obligaţiei de motivare.
(1)
(2) (3) (4)
Regulamentul delegat (UE) 2021/2139 al Comisiei din 4 iunie 2021 de completare a Regulamentului (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului prin stabilirea criteriilor tehnice de examinare pentru a determina condițiile în care o activitate economică se califică drept activitate care contribuie în mod substanțial la atenuarea schimbărilor climatice sau la adaptarea la schimbările climatice și pentru a stabili dacă activitatea economică respectivă aduce prejudicii semnificative vreunuia dintre celelalte obiective de mediu (JO 2021, L 442, p. 1).
Convenția privind accesul informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului din 25 iunie 1998 (JO 2005, L 124, p. 4).
Regulamentul (CE) nr.
1367/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 6 septembrie 2006 privind aplicarea, pentru instituțiile și organismele comunitare, a dispozițiilor Convenției de la Aarhus privind accesul la informație, participarea publicului la luarea deciziilor și accesul la justiție în domeniul mediului (JO 2006, L 264, p. 13).
Regulamentul (UE) 2020/852 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 iunie 2020 privind instituirea unui cadru care să faciliteze investițiile durabile și de modificare a Regulamentului (UE) 2019/2088 (JO 2020, L 198, p. 13).
Acțiune introdusă la 14 octombrie 2022 – SE și SF/Consiliul (Cauza T-644/22) (2022/C 472/51) Limba de procedură: franceza Părțile Reclamanți: SE, SF (reprezentanți: S. Bonifassi, E. Fedorova, T. Bontinck, A. Guillerme și L. Burguin, avocați) Pârât: Consiliul Uniunii Europene
Concluziile Reclamanții solicită Tribunalului: — anularea Regulamentului (UE) 2022/1273 (1) în măsura în care modifică articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) nr.
269/2014 (2) și creează o obligație de raportare în sarcina reclamanților; — obligarea Consiliului la plata cheltuielilor de judecată.
Motivele și principalele argumente În susținerea acțiunii, reclamanții invocă patru motive. 1.
Primul motiv, întemeiat pe depășirea competenței Consiliului în materie de măsuri restrictive.
Potrivit reclamanților, obligația de raportare nu este o măsură necesară pentru a pune în executare Decizia 2014/145/PESC (3) și această dispoziție aduce atingere, așadar, competențele statelor membre de a pune în aplicare măsurile restrictive.
În plus, Consiliul nu era competent să stabilească și să definească el însuși o încălcare a unei obligații de raportare care nu intră sub incidența unei măsuri restrictive și nici să armonizeze sancțiunile pentru o astfel de încălcare. 2.
Al doilea motiv, întemeiat pe un abuz de putere, întrucât obligația de raportare impusă într-un termen strict, însoțită de obligația impusă statelor membre de a sancționa nerespectarea obligației menționate printr-un regim de sancțiuni constând în special în confiscări, a fost adoptată în scopul exclusiv sau cel puțin determinant de a atinge un alt obiectiv decât cel invocat. 3.
Al treilea motiv, întemeiat pe încălcarea principiului proporționalității, întrucât obligația de raportare nu era necesară și că consecințele nerespectării obligației de raportare sunt, prin urmare, disproporționate în raport cu obiectivul urmărit de regulament.