RO
C 472/24
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
12.12.2022
trebuie interpretat în sensul că nu se opune unei reglementări a unui stat membru potrivit căreia, atunci când un drept de ședere este acordat unui resortisant al unei țări terțe aflat în situație de ședere ilegală pe teritoriul său în așteptarea soluționării unei cereri de acordare a unui permis de ședere pentru unul dintre motivele care intră sub incidența acestei dispoziții, datorită caracterului admisibil al acestei cereri, acordarea acestui drept determină retragerea implicită a unei decizii de returnare adoptate anterior în privința acestui resortisant ca urmare a respingerii cererii sale de protecție internațională.
(1)
JO C 158, 11.4.2022.
Hotărârea Curții (Marea Cameră) din 28 octombrie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Oberlandesgericht München – Germania) – Procedură penală împotriva lui HF (Cauza C-435/22 PPU) (1) (Trimitere preliminară – Procedură preliminară de urgență – Cooperare judiciară în materie penală – Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene – Articolul 50 – Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen – Articolul 54 – Principiul ne bis in idem – Acordul privind extrădarea între Uniunea Europeană și Statele Unite ale Americii – Extrădarea unui resortisant al unui stat terț către Statele Unite în temeiul unui tratat bilateral încheiat de un stat membru – Resortisant care a fost condamnat definitiv pentru aceleași fapte și care a executat pedeapsa în întregime într-un alt stat membru) (2022/C 472/29) Limba de procedură: germana Instanța de trimitere Oberlandesgericht München
Partea din procedura penală principală HF Cu participarea: Generalstaatsanwaltschaft München
Dispozitivul Articolul 54 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 între guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune, semnată la Schengen la 19 iunie 1990 și intrată în vigoare la 26 martie 1995, astfel cum a fost modificată prin Regulamentul (UE) nr.
610/2013 al Parlamentului European și al Consiliului din 26 iunie 2013, citit în lumina articolului 50 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene trebuie interpretat în sensul că se opune extrădării de către autoritățile dintr-un stat membru a unui resortisant al unui stat terț către un alt stat terț în cazul în care, pe de o parte, acest resortisant a fost condamnat definitiv într-un alt stat membru pentru aceleași fapte precum cele vizate în cererea de extrădare și a executat pedeapsa care a fost pronunțată în acest alt stat membru și, pe de altă parte, cererea de extrădare se întemeiază pe un tratat bilateral de extrădare care limitează domeniul de aplicare al principiului ne bis in idem la hotărârile pronunțate în statul membru solicitat.
(1)
JO C 326, 29.8.2022.