RO
C 472/6
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
12.12.2022
3) Articolul 2 punctul 8 din Directiva 2011/7 trebuie interpretat în sensul că: luarea în considerare, ca „sumă datorată” definită în această dispoziție, a valorii taxei pe valoarea adăugată menționate în factură sau în cererea echivalentă de plată este independentă de aspectul dacă, la data la care se produce întârzierea în efectuarea plăților, persoana impozabilă a plătit deja această sumă la Trezoreria publică.
(1)
JO C 53, 15.2.2021.
Hotărârea Curții (Camera a treia) din 20 octombrie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Bundesarbeitsgericht – Germania) – ROI Land Investments Ltd./FD (Cauza C-604/20) (1) [Trimitere preliminară – Cooperare judiciară în materie civilă – Regulamentul (UE) nr.
1215/2012 – Articolul 6 – Pârât care nu are domiciliul într-un stat membru – Articolul 17 – Competență în materia contractelor încheiate de consumatori – Noțiunea de „activitate profesională” – Articolul 21 – Competența în materia contractelor individuale de muncă – Noțiunea de „angajator” – Relație de subordonare – Regulamentul (CE) nr.
593/2008 – Legea aplicabilă – Articolul 6 – Contract individual de muncă – Acord de garanție încheiat între angajat și o societate terță care asigură executarea obligațiilor angajatorului față de acest angajat] (2022/C 472/07) Limba de procedură: germana Instanța de trimitere Bundesarbeitsgericht
Părțile din procedura principală Reclamantă: ROI Land Investments Ltd.
Pârâtă: FD
Dispozitivul 1) Articolul 21 alineatul (1) litera (b) punctul (i) din Regulamentul (UE) nr.
1215/2012 al Parlamentului European și al Consiliului din 12 decembrie 2012 privind competența judiciară, recunoașterea și executarea hotărârilor în materie civilă și comercială trebuie interpretat în sensul că un angajat poate să acționeze în justiție în fața instanței de la ultimul loc în care sau din care și a desfășurat în mod obișnuit activitatea o persoană, domiciliată sau nu pe teritoriul unui stat membru, cu care nu a încheiat un contract de muncă formal, dar care este, în temeiul unui acord de garanție de care depindea încheierea contractului de muncă cu un terț, direct responsabilă față de angajat pentru executarea obligațiilor terțului, cu condiția să existe o relație de subordonare între această persoană și angajat.
2) Articolul 6 alineatul (1) din Regulamentul nr 1215/2012 trebuie interpretat în sensul că rezerva referitoare la aplicarea articolului 21 alineatul (2) din acest regulament exclude posibilitatea ca o instanță dintr-un stat membru să se întemeieze pe normele respectivului stat în materie de competență judiciară atunci când sunt îndeplinite condițiile de aplicare a articolului 21 alineatul (2), chiar dacă aceste norme ar fi mai favorabile angajatului.
În schimb, atunci când nu sunt îndeplinite condițiile de aplicare nici a articolului 21 alineatul (2) menționat, nici a uneia dintre celelalte dispoziții enumerate la articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menționat, o asemenea instanță este liberă, în conformitate cu această din urmă dispoziție, să aplice normele menționate pentru a stabili competența judiciară.