C 472/26
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 12 12
2022 m. gegužės 19 d.
Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Ispanija) pateiktas prašymas priimti prejudicinį sprendimą byloje HM, VD / Generalitat de Catalunya (Byla C-332/22) (2022/C 472/31) Proceso kalba: ispanų Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona
Šalys pagrindinėje byloje Pareiškėjos: HM, VD
Atsakovė: Generalitat de Catalunya
Prejudiciniai klausimai PIRMASIS.
Ar 2018 m. rugsėjo 26 d.
Tribunal Supremo (Aukščiausias Teismas, Ispanija) sprendimuose Nr.
1425/2018 ir Nr.
1426/2018, kuriuose įtvirtinta taisyklė galioja iki šiol (2021 m. lapkričio 30 d.), leidžiamos taikyti priemonės, t. y. dėl piktnaudžiavimo nukentėjusių valstybės tarnautojų išlaikymas darbe, taikant tą pačią piktnaudžiavimu pagrįstą mažų garantijų darbo sistemą, kol įdarbinančioji institucija nustatys, ar į darbą turi būti priimti etatiniai darbuotojai, ir paskelbs atitinkamas atrankos procedūras, kad būtų įdarbinti nuolatiniai arba karjeros valstybės tarnautojai, yra priemonės, atitinkančios Direktyvos 1999/70 (1) priede pateikto bendrojo susitarimo 5 punkto reikalavimus dėl sankcijų?
Ar, priešingai, šios priemonės, dėl kurių įtvirtinama mažų garantijų darbo sistema ir nesuteikiama apsauga, kol įdarbinančioji institucija atsitiktinai nenusprendžia skelbti atrankos procedūros nuolatiniam darbuotojui įdarbinti (šių procedūrų rezultatai neaiškūs, nes jose taip pat gali dalyvauti dėl piktnaudžiavimo nenukentėję kandidatai), yra priemonės, kurios negali būti laikomos atgrasančiomis sankcijomis pagal bendrojo susitarimo 5 punktą ir neužtikrina šio susitarimo tikslų įgyvendinimo?
ANTRASIS.
Ar tuo atveju, kai nacionalinis teismas, vykdydamas savo pareigą bet kuriuo atveju taikyti sankcijas už nustatytą piktnaudžiavimą (sankcija yra „būtina ir neatidėliotina“), padaro išvadą, kad pagal Sąjungos teisę atitinkančio aiškinimo principą negalima užtikrinti direktyvos veiksmingumo, nepateikiant nacionalinės teisės aiškinimo „contra legem“, būtent dėl to, kad nacionalinėje valstybės narės teisėje nenumatyta jokia sankcija, skirta bendrojo susitarimo 5 punktui įgyvendinti viešajame sektoriuje, jis turi taikyti 2018 m. balandžio 17 d.
Sprendimo Egenberger (2) arba 2008 m. balan­ džio 15 d.
Sprendimo byloje C-268/2006 (3) (priimto didžiosios kolegijos) nuostatas, todėl pagal Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijos 21 ir 47 straipsnius galima netaikyti nacionalinės teisės nuostatų, kurios neleidžia užtikrinti visiško Direktyvos 1999/70/EB veiksmingumo, net jeigu tos nuostatos yra konstitucinio pobūdžio?
Ar dėl to piktnaudžiavimu pagrįsti laikini santykiai turi būti pakeisti nuolatiniais santykiais, tokiais pačiais kaip panašių nuolatinių darbuotojų santykiai arba panašiais į juos, įdarbinant dėl piktnaudžiavimo nukentėjusį asmenį kaip nuolatinį darbuotoją, kad už piktnaudžiavimą neliktų nenubausta ir nebūtų pakenkta bendrojo susitarimo 5 punkto tikslams ir veiksmingumui, net jeigu toks pakeitimas draudžiamas nacionalinėje teisėje ir Tribunal Supremo jurisprudencijoje arba gali prieštarauti Ispanijos Konstitucijai?
TREČIASIS.
Ar atsižvelgiant į tai, kad Europos Sąjungos Teisingumo Teismas savo 2018 m. spalio 25 d. sprendime byloje C-331/17 (4) ir 2022 m. sausio 13 d. sprendime byloje C-[2]82/19 (5) pripažino, jog pagal bendrojo susitarimo 5 punktą draudžiamos nacionalinės teisės nuostatos, pagal kurias tam tikriems valstybės tarnautojams netaikomos taisyklės, skirtos bausti už piktnaudžiavimą paeiliui sudarant terminuotas darbo sutartis, jei nacionalinės teisės sistemoje nėra jokios kitos veiksmingos priemonės, skirtos bausti už tokį piktnaudžiavimą, o Ispanijos teisėje nėra jokios priemonės, kurią taikant būtų siekiama bausti už piktnaudžiavimą viešajame sektoriuje ir kuri būtų taikoma pareiškėjams – laikiniesiems darbuotojams,