HR
C 472/20
Službeni list Europske unije
12.12.2022.
Izreka Članak 2. stavak 2. točku (g) Uredbe (EU) br.
609/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. lipnja 2013. o hrani za dojenčad i malu djecu, hrani za posebne medicinske potrebe i zamjeni za cjelodnevnu prehranu pri redukcijskoj dijeti te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 92/52/EEZ, direktiva Komisije 96/8/EZ, 1999/21/EZ, 2006/125/EZ i 2006/141/EZ, Direktive 2009/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i uredbi Komisije (EZ) br.
41/2009 i (EZ) br.
953/2009, a osobito pojam „druge posebne medicinske prehrambene potrebe”, treba tumačiti na način da je: proizvod hrana za posebne medicinske potrebe ako bolest uzrokuje posebne i povećane prehrambene potrebe koje bi hrana trebala zadovoljiti, tako da za takvu kvalifikaciju nije dovoljno da bolesnik općenito ostvaruje korist od apsorpcije te hrane jer tvari koje ta hrana sadržava suzbijaju poremećaj ili ublažavaju njegove simptome.
(1)
SL C 471, 22. 11.
2021.
Presuda Suda (osmo vijeće) od 27. listopada 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rajonen sad – Nesebar – Bugarska) – „S. V.”
OOD/E. C. D. (Predmet C-485/21) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita potrošača – Direktiva 93/13/EEZ – Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima – Članak 2. točka (b) – Pojam „potrošač” – Članak 2. točka (c) – Pojam „prodavatelj (robe) ili pružatelj (usluge)” – Fizička osoba koja je vlasnik stana koji se nalazi u zgradi koja je u sustavu etažnog vlasništva – Različite vrste pravnih odnosa koji se odnose na upravljanje i održavanje te zgrade – Različito postupanje kad je riječ o svojstvu potrošača koje zakonodavstvo države članice provodi među suvlasnicima koji su sklopili pojedinačan ugovor za upravljanje i održavanje zajedničkih dijelova takve zgrade i onima koji nisu sklopili takav ugovor”) (2022/C 472/23) Jezik postupka: bugarski Sud koji je uputio zahtjev Rajonen sad – Nesebar
Stranke glavnog postupka Tužitelj: „S. V.”
OOD Tuženik: E. C. D.
Izreka Članak 1. stavak 1. i članak 2. točke (b) i (c) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993.
o nepoštenim [odredbama] u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da: — fizičku osobu koja je vlasnik stana koji se nalazi u zgradi u sustavu etažnog vlasništva treba smatrati „potrošačem” u smislu te direktive kada ona sklapa ugovor s upraviteljem u svrhu upravljanja i održavanja zajedničkih dijelova te zgrade, pod uvjetom da se ona ne koristi tim stanom isključivo u svrhu obavljanja svoje poslovne djelatnosti.
Okolnost da dio usluga koje pruža taj upravitelj u okviru tog ugovora proizlazi iz nužnosti poštovanja posebnih zahtjeva u području sigurnosti i prostornog planiranja, predviđenih nacionalnim zakonodavstvom, nije takve prirode da navedeni ugovor izdvaja iz područja primjene navedene direktive;