C 472/26
ET
Euroopa Liidu Teataja
12.12.2022
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona (Hispaania) 19. mail 2022 – HM, VD versus Generalitat de Catalunya (Kohtuasi C-332/22) (2022/C 472/31) Kohtumenetluse keel: hispaania Eelotsusetaotluse esitanud kohus Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona
Põhikohtuasja pooled Kaebajad: HM, VD
Vastustaja: Generalitat de Catalunya
Eelotsuse küsimused 1.
Kas meetmed, mis on määratletud Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus) 26. septembri 2018. aasta kohtuotsustes nr 1425/2018 ja 1426/2018, milles väljendatud seisukoht kehtib tänaseni (30. november 2021), ja mis seisnevad selles, et avalik teenistuja, kelle puhul on töösuhet kuritarvitatud, jääb tööle samas ebakindlas töösuhtes seni, kuni tööandjast ametiasutus on kindlaks teinud, kas esineb struktuuriline vajadus, ning korraldab vastavad valikumenetlused ametikoha täitmiseks alaliste või koosseisuliste töötajatega, on meetmed, mis vastavad direktiivile 1999/70 (1) lisatud raamkokkuleppe klausli 5 karistusnõuetele?
Või kas vastupidi need meetmed kinnistavad ebakindluse ja kaitsetuse töösuhtes, kuni tööandjast ametiasutus otsustab juhuslikult algatada ametikoha täitmiseks alalise teenistujaga valikumenetluse, mille tulemus on ebakindel, kuna need menetlused on avatud ka kandidaatidele, kelle puhul ei ole sellist kuritarvitamist esinenud, on meetmed, mida ei saa pidada hoiatavateks karistusmeetmeteks raamkokkuleppe klausli 5 tähenduses ning mis ei taga selle eesmärkide täitmist?
2.
Kui liikmesriigi kohus, täites oma kohustust tuvastatud kuritarvitust igal juhul karistada (karistus „on tingimata vajalik“ ja „viivitamatu“), jõuab järeldusele, et kooskõlalise tõlgendamise põhimõte ei võimalda tagada direktiivi soovitavat toimet, ilma et ta tõlgendaks riigisisest õigust „contra legem“, just seetõttu, et liikmesriigi õiguses ei ole kehtestatud ühtegi karistusmeedet raamkokkuleppe klausli 5 kohaldamiseks avalikus sektoris, siis kas ta peab kohaldama 17. aprilli 2018. aasta kohtuotsuse Egenberger (2) või 15. aprilli 2008. aasta (suurkoja) kohtuotsuse C-268/2006 (3) järeldusi, nii et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 21 ja 47 lubavad välistada riigisisese õiguse sätted, mis takistavad tagada direktiivi 1999/70/EÜ täielikku tõhusust, isegi siis, kui need sätted on põhiseadusliku tasandi õigusnormid?
Kas seega tuleb ajutine töösuhe, mis on kuritarvitav, muuta alaliseks töösuhteks, mis on samasugune või võrdväärne võrreldavate alaliste töötajate töösuhtega, mis annab kuritarvituse ohvrile stabiilsuse tööhõives, et vältida kuritarvituse karistamata jäämist ning nimetatud klausli 5 eesmärkide ja soovitava toime kahjustamist, isegi kui see muutmine on riigisiseste õigusnormidega ja Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus) kohtupraktikaga keelatud või võib olla vastuolus Hispaania põhiseadusega?
3.
Arvestades, et Euroopa Kohus otsustas oma 25. oktoobri 2018. aasta kohtuotsuses C-331/17 (4) ja 13. jaanuari 2022. aasta kohtuotsuses C-[2]82/19 (5), et raamkokkuleppe klausliga 5 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad teatud avalike teenistujate suhtes niisuguste eeskirjade kohaldamise, millega karistatakse järjestikuste tähtajaliste töölepingute kuritarvitusliku kasutamise eest, kui riigisiseses õiguskorras ei ole ühtegi muud tõhusat meedet sellise kuritarvituse eest karistamiseks, ja kui Hispaania õiguses ei ole ette nähtud mingit meedet avalikus sektoris kuritarvituste eest karistamiseks, mida kohaldataks ajutistele töötajatele, kes on korduvalt ajutises töösuhtes,