C 472/16
ET
Euroopa Liidu Teataja
12.12.2022
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 20. oktoobri 2022. aasta otsus (Administrativen sad Veliko Tarnovo eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – „Ekofrukt“ EOOD versus Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo (Kohtuasi C-362/21) (1) (Eelotsusetaotlus – Siseturg – Määrus (EL) nr 910/2014 – Artikli 3 punkt 12 – Mõiste „kvalifitseeritud e-allkiri“ – Artikli 25 lõige 1 – Artikkel 26 – I lisa – E-allkirja õiguslik toime – Nõuded täiustatud e-allkirjale – E-dokumendi kujul koostatud haldusakt, mille elektrooniline allkiri ei vasta „kvalifitseeritud e-allkirja“ nõuetele – Kumulatiivsed nõuded – Tagajärjed – Artikli 3 punkt 15 – „E-allkirja kvalifitseeritud sertifikaadi“ puudumine – Kvalifitseeritud e-allkirja märkimine usaldusteenuse osutaja väljastatud sertifikaadis – Mõju – E-allkirja omaniku nimi selle tavapärase slaavi kirjas esitatud kirjapildi asemel ladina tähestikku translitereeritud kujul) (2022/C 472/18) Kohtumenetluse keel: bulgaaria Eelotsusetaotluse esitanud kohus Administrativen sad Veliko Tarnovo
Põhikohtuasja pooled Hageja: „Ekofrukt“ EOOD Kostja: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo
Resolutsioon 1.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 910/2014 e-identimise ja e-tehingute jaoks vajalike usaldusteenuste kohta siseturul ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 1999/93/EÜ artikli 25 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui edokumendi vormis koostatud haldusakt tunnistatakse kehtetuks juhul, kui see on allkirjastatud e-allkirjaga, mis ei vasta osutatud määruses selle kohta kehtestatud nõuetele, mille põhjal saaks seda käsitada määruse artikli 3 punkti 12 tähenduses „kvalifitseeritud eallkirjana“, tingimusel et selle akti kehtetust ei tuvastata ainuüksi seetõttu, et sellel antud allkiri on elektroonilisel kujul. 2.
Määruse nr 910/2014 artikli 3 punkti 12 tuleb tõlgendada nii, et määruse artikli 3 punkti 15 tähenduses „eallkirja kvalifitseeritud sertifikaadi“ puudumisel piisab, kui tuvastada, et e-allkiri ei ole „kvalifitseeritud e-allkiri“ määruse artikli 3 punkti 12 tähenduses; selle võimalikul kvalifitseerimisel „kutsealaseks eallkirjaks“ puudub niisuguses olukorras tähtsus. 3.
Määrust nr 910/2014 tuleb tõlgendada nii, et e-allkirja kandmisest usaldusteenuse osutaja väljastatud sertifikaadile ei piisa selleks, et allkiri vastaks kõnealuse määrusega kehtestatud nõuetele, mille põhjal seda saab pidada „kvalifitseeritud eallkirjaks“ nimetatud määruse artikli 3 punkti 12 tähenduses.
Kui niisugusele kvalifitseerimisele vaieldakse kohtumenetluses vastu, peab liikmesriigi kohus kontrollima, kas kõik artikli 3 punktis 12 ette nähtud kumulatiivsed tingimused on täidetud, mis paneb talle eelkõige kohustuse kontrollida, kas sama määruse artiklis 26 ja I lisas sätestatud tingimused on täidetud. 4.
Määruse nr 910/2014 artikli 3 punkti 12 ja I lisa tuleb tõlgendada nii, et selle kontrollimisel, kas kvalifitseeritud eallkiri vastab nimetatud lisa nõuetele, ei takista asjaolu, et selle allkirjastaja nimi, kes tavaliselt kasutab oma nime kirjutamiseks slaavi kirja, on translitereeritud ladina tähestikku, tema e-allkirja käsitamist „kvalifitseeritud e-allkirjana“ artikli 3 punkti 12 tähenduses, kui allkiri on seotud ainuüksi allkirja andjaga ja selle abil on võimalik allkirja andjat tuvastada, seda aga tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul.
(1)
ELT C 357, 6.9.2021.