DA
C 472/44
Den Europæiske Unions Tidende
12.12.2022
4.
Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at artikel 17, stk.
1, litra d), i forordning 2020/852 og artikel 10, stk.
2, i forordning nr.
1367/2006 er blevet tilsidesat for så vidt angår kravet om ikke at gøre væsentlig skade. 5.
Med det fjerde anbringende gøres det gældende, at begrundelsespligten er blevet tilsidesat.
(1)
(2) (3) (4)
Kommissionens delegerede forordning (EU) 2021/2139 af 4.6.2021 om supplerende regler til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 for så vidt angår fastsættelse af de tekniske screeningskriterier til bestemmelse af de betingelser, hvorunder en økonomisk aktivitet kvalificeres som bidragende væsentligt til modvirkning af klimaændringer eller tilpasning til klimaændringer, og til fastlæggelse af, hvorvidt den pågældende økonomiske aktivitet i væsentlig grad skader nogle af de andre miljømål (EUT 2021, L 442, s. 1).
Konventionen om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet af 25.6.1998 (EUT 2005, L 124, s. 4).
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.
1367/2006 af 6.9.2006 om anvendelse af Århuskonventionens bestemmelser om adgang til oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt adgang til klage og domstolsprøvelse på miljøområdet på Fællesskabets institutioner og organer (EUT 2006, L 264, s. 13).
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2020/852 af 18.6.2020 om fastlæggelse af en ramme til fremme af bæredygtige investeringer og om ændring af forordning (EU) 2019/2088 (EUT 2020, L 198, s. 13).
Sag anlagt den 14. oktober 2022 — SE og SF mod Rådet (Sag T-644/22) (2022/C 472/51) Processprog: fransk Parter Sagsøgere: SE og SF (ved advokaterne S. Bonifassi, E. Fedorova, T. Bontinck, A. Guillerme og L. Burguin) Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
Sagsøgernes påstande — forordning (EU) 2022/1273 (1) annulleres, for så vidt som den ændrer artikel 9, stk.
2, i forordning (EU) 269/2014 (2) og indfører en indberetningspligt for sagsøgerne. — Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgerne anført fire anbringender. 1.
Med det første anbringende gøres det gældende, at Rådet har overskredet sin kompetence på området for restriktive foranstaltninger.
Ifølge sagsøgerne er indberetningspligten ikke en nødvendig foranstaltning for at give afgørelse 2014/145/FUSP (3) virkning, og denne bestemmelse overlapper således medlemsstaternes kompetence til at gennemføre restriktive foranstaltninger.
Desuden havde Rådet ikke kompetence til selv at indføre og definere en overtrædelse af en indberetningspligt, der ikke henhører under en restriktiv foranstaltning, eller til at harmonisere de sanktioner, der skal pålægges for en sådan overtrædelse. 2.
Med det andet anbringende gøres det gældende, at der er tale om magtfordrejning, idet den med kort frist pålagte indberetningspligt sammen med medlemsstaternes pligt til at sanktionere manglende overholdelse af denne pligt med en sanktionsordning, der bl.a. består af konfiskationer, er blevet vedtaget med det ene, eller i hvert fald afgørende, sigte at opnå et andet formål end det angivne. 3.
Med det tredje anbringende gøres det gældende, at proportionalitetsprincippet er blevet tilsidesat, under henvisning til at indberetningspligten ikke var nødvendig, og at følgerne af en manglende overholdelse af indberetningspligten derfor ikke står i et rimeligt forhold til det formål, som tilstræbes med forordningen.