DA
C 472/24
Den Europæiske Unions Tidende
12.12.2022
skal fortolkes således, at denne bestemmelse ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, hvori det fastsættes, at når en tredjelandsstatsborger, som opholder sig ulovligt på den pågældende medlemsstats område, meddeles opholdsret i afventning af udfaldet af behandlingen af en ansøgning om opholdstilladelse af en af de grunde, der er omfattet af denne bestemmelse, som følge af, at denne ansøgning kan antages til realitetsbehandling, medfører meddelelsen af opholdsret en stiltiende tilbagekaldelse af en afgørelse om tilbagesendelse, der tidligere blev truffet over for denne statsborger efter afslaget på vedkommendes ansøgning om international beskyttelse.
(1)
EUT C 158 af 11.4.2022.
Domstolens dom (Store Afdeling) af 28. oktober 2022 — straffesag mod HF (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Oberlandesgericht München — Tyskland) (Sag C-435/22 PPU) (1) (Præjudiciel forelæggelse – præjudiciel hasteprocedure – retligt samarbejde i straffesager – Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder – artikel 50 – konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen – artikel 54 – princippet ne bis in idem – aftale mellem Den Europæiske Union og Amerikas Forenede Stater om udlevering – udlevering af en tredjelandsstatsborger til USA i medfør af en bilateral traktat indgået af en medlemsstat – statsborger, som er blevet endeligt dømt for de samme forhold og har afsonet hele sin straf i en anden medlemsstat) (2022/C 472/29) Processprog: tysk Den forelæggende ret Oberlandesgericht München
Tiltalte i straffesagen HF Procesdeltager: Generalstaatsanwaltschaft München
Konklusion Artikel 54 i konventionen om gennemførelse af Schengen-aftalen af 14. juni 1985 mellem regeringerne for staterne i Den Økonomiske Union Benelux, Forbundsrepublikken Tyskland og Den Franske Republik om gradvis ophævelse af kontrollen ved de fælles grænser, undertegnet i Schengen den 19. juni 1990 og trådt i kraft den 26. marts 1995, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
610/2013 af 26. juni 2013, sammenholdt med artikel 50 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, skal fortolkes således, at den er til hinder for, at myndighederne i en medlemsstat udleverer en tredjelandsstatsborger til et andet tredjeland, dels når der allerede er afsagt endelig dom over for denne statsborger i en anden medlemsstat for de samme strafbare handlinger som dem, der ligger til grund for udleveringsanmodningen, og den pågældende har afsonet den idømte straf, dels når udleveringsanmodningen er baseret på en bilateral udleveringstraktat, der begrænser rækkevidden af princippet ne bis in idem til domme afsagt i den anmodede medlemsstat.
(1)
EUT C 326 af 29.8.2022.