CS
C 472/16
Úřední věstník Evropské unie
12.12.2022
Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. října 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulharsko) – „Ekofrukt“ EOOD v.
Direktor na Direktsia „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo (Věc C-362/21) (1) („Řízení o předběžné otázce – Vnitřní trh – Nařízení (EU) č. 910/2014 – Článek 3 bod 12 – Pojem ‚kvalifikovaný elektronický podpis‘ – Článek 25 odst.
1 – Článek 26 – Příloha I – Právní účinky elektronických podpisů – Požadavky na zaručený elektronický podpis – Správní akt vyhotovený ve formě elektronického dokumentu, jehož elektronický podpis nesplňuje požadavky na ‚kvalifikovaný elektronický podpis‘ – Kumulativní požadavky – Důsledky – Článek 3 bod 15 – Neexistence ‚kvalifikovaného certifikátu pro elektronický podpis‘ – Zápis kvalifikovaného elektronického podpisu v certifikátu vydaném poskytovatelem služeb vytvářejících důvěru – Účinek – Jména držitele elektronického podpisu, která byla transliterována do latinky namísto jejich obvyklého zápisu v cyrilici“) (2022/C 472/18) Jednací jazyk: bulharština Předkládající soud Administrativen sad Veliko Tarnovo
Účastníci původního řízení Žalobkyně: „Ekofrukt“ EOOD Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Veliko Tarnovo
Výrok 1) Článek 25 odst.
1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 910/2014 ze dne 23. července 2014 o elektronické identifikaci a službách vytvářejících důvěru pro elektronické transakce na vnitřním trhu a o zrušení směrnice 1999/93/ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl správní akt vyhotovený ve formě elektronického dokumentu prohlášen za neplatný, pokud je podepsán elektronickým podpisem, který nesplňuje požadavky tohoto nařízení k tomu, aby byl považován za „kvalifikovaný elektronický podpis“ ve smyslu čl.
3 bodu 12 tohoto nařízení, za podmínky, že neplatnost tohoto aktu není určena pouze z toho důvodu, že podpis na něm má elektronickou podobu.
2) Článek 3 bod 12 nařízení č. 910/2014 musí být vykládán v tom smyslu, že neexistence „kvalifikovaného certifikátu pro elektronický podpis“ ve smyslu čl.
3 bodu 15 tohoto nařízení postačuje k prokázání, že elektronický podpis nepředstavuje „kvalifikovaný elektronický podpis“ ve smyslu tohoto čl.
3 bodu 12, přičemž případná kvalifikace tohoto podpisu jako „profesionální elektronický podpis“ je v tomto ohledu irelevantní.
3) Nařízení č. 910/2014 musí být vykládáno v tom smyslu, že zápis elektronického podpisu v certifikátu vydaném poskytovatelem služeb vytvářejících důvěru nepostačuje k tomu, aby tento podpis splňoval požadavky stanovené tímto nařízením, aby mohl být považován za „kvalifikovaný elektronický podpis“ ve smyslu čl.
3 bodu 12 uvedeného nařízení.
Pokud je taková kvalifikace zpochybněna v rámci soudního řízení, je vnitrostátní soud povinen ověřit, zda jsou splněny všechny kumulativní podmínky stanovené v uvedeném čl.
3 bodě 12, což vyžaduje, aby zejména ověřil, zda jsou splněny podmínky uvedené v článku 26 a příloze I téhož nařízení.
4) Článek 3 bod 12 a příloha I nařízení č. 910/2014 musí být vykládány v tom smyslu, že při kontrole souladu kvalifikovaného elektronického podpisu s požadavky uvedené přílohy nebrání okolnost, že jména podepisující osoby, která obvykle používá k jejich napsání cyrilici, byla transliterována do latinky, tomu, aby byl elektronický podpis této osoby považován za „kvalifikovaný elektronický podpis“ ve smyslu tohoto čl.
3 bodu 12, pokud je tento podpis jednoznačně spojen s podepisující osobou a umožňuje její identifikaci, což musí ověřit vnitrostátní soud.
(1)
Úř. věst.
C 357, 6.9.2021.