BG
C 472/44
Официален вестник на Европейския съюз
12.12.2022 г.
4.
Четвърто основание: твърдение, че с оглед на изискването за ненанасяне на значителни вреди са нарушени член 17, параграф 1, буква г) от Регламент 2020/852 и член 10, параграф 2 от Регламент 1367/2006. 5.
Пето основание: твърдение за нарушение на задължението за мотивиране.
(1)
(2) (3)
(4)
Делегиран регламент (ЕС) 2021/2139 на Комисията от 4 юни 2021 година за допълнение на Регламент (ЕС) 2020/852 на Европейския парламент и на Съвета чрез установяване на техническите критерии за проверка с цел определяне на условията, при които дадена икономическа дейност се квалифицира като допринасяща съществено за смекчаването на изменението на климата или за адаптирането към изменението на климата, и с цел определяне дали тази икономическа дейност не нанася значителни вреди във връзка с постигането на някоя от другите екологични цели (OВ L 442, 2021 г., стр. 1) Конвенция за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, съставена на 25 юни 1998 г. (ОВ L 124, 2005 г., стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 204) Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126) Регламент (ЕС) 2020/852 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2020 година за създаване на рамка за улесняване на устойчивите инвестиции и за изменение на Регламент (ЕС) 2019/2088 (OВ L 198, 2020 г., стр. 13)
Жалба, подадена на 14 октомври 2022 г. — SE и SF/Съвет (Дело T-644/22) (2022/C 472/51) Език на производството: френски Страни Жалбоподатели: SE, SF (представители: S. Bonifassi, E. Fedorova, T. Bontinck, A. Guillerme и L. Burguin, адвокати) Ответник: Съвет на Европейския съюз
Искания Жалбоподателите искат от Общия съд: — да отмени Регламент (ЕС) 2022/1273 (1), в частта му, в която изменен член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 269/2014 (2) и е предвидено задължение за деклариране в тежест на жалбоподателите, — да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
Основания и основни доводи Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата. 1.
Първо основание: превишаване на компетентността на Съвета в областта на ограничителните мерки.
Според жалбоподателите задължението за деклариране не е необходима мярка за привеждането в действие на Решение 2014/145/ОВППС (3) и тази разпоредба навлиза в правомощията на държавите членки за прилагане на ограничителни мерки.
Освен това самият Съвет не е имал компетентност да регламентира и дефинира нарушение на задължение за деклариране, което не спада към ограничителните мерки, нито да хармонизира санкциите, налагани за това нарушение. 2.
Второ основание: злоупотреба с власт, тъй като задължението за деклариране, наложено със стриктен срок, съчетано със задължение за държавите членки да санкционират неизпълнението на посоченото задължение чрез режим на санкции, състоящи се по-специално в конфискации, е предвидено с изключителното или най-малкото с основното предназначение да се постигне цел, различна от заявената. 3.
Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като задължението за деклариране не е необходимо, поради което последиците от неизпълнението му са непропорционални с оглед на преследваната от регламента цел.