6.12.2022
SV
Europeiska unionens officiella tidning
C 465/5 Tisdag, 3 maj 2022
G.
Utnyttjande av den blå ekonomins potential får inte tas som en förevändning för att i hav och oceaner tillämpa resursutnyttjandeformer och tillväxtmodeller som har visat sig ohållbara.
Havens och oceanernas resurser bör användas med strikt hänsyn till god förvaltning och bevarande av dessa resurser, samtidigt som balansen i de marina ekosystemen inte får rubbas.
H.
I direktivet om fysisk planering i kust- och havsområden anges att medlemsstaterna måste ta hänsyn till samspelet mellan olika verksamheter och användningsområden, såsom vattenbruk, fiske, anläggningar och infrastrukturer för produktion av energi från förnybara energikällor samt undervattenskablar, och främja samexistens mellan relevanta verksamheter, med ett ekosystembaserat tillvägagångssätt.
I.
En blå ekonomi som utvecklas inom ekologiska gränser, och därmed inte bara fiskeri- och vattenbrukssektorerna utan samtliga berörda marina sektorer, måste i samma utsträckning respektera de miljömässiga, sociala och ekonomiska pelarna för att betraktas som hållbara sektorer.
J.
Den gemensamma fiskeripolitiken strävar efter att säkerställa att de marina biologiska resurserna bevaras och förvaltas på ett korrekt sätt och att fisket och vattenbruket är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningsmässigt hänseende samt bidra till en tryggad livsmedelsförsörjning.
K.
Den gemensamma fiskeripolitiken bör bidra till produktivitetstillväxt, en anständig levnadsstandard i fiskerisektorn, däribland den småskaliga fiskerisektorn, samt stabila marknader, och bör säkerställa livsmedelstillgången.
L.
Mål 14 för hållbar utveckling slår fast att det är nödvändigt att bevara haven och de marina resurserna och främja ett hållbart nyttjande av dem, medan mål 2 för hållbar utveckling slår fast att det är absolut nödvändigt att säkerställa livsmedelstryggheten.
I delmål 14.1 fastslås målet att förebygga och avsevärt minska alla slags föroreningar i havet fram till 2025, i synnerhet från landbaserad verksamhet, inklusive marint skräp och tillförsel av näringsämnen.
M.
Havet är avgörande för livet på jorden och producerar 50 % av syret i atmosfären, absorberar cirka 25 % av de koldioxidutsläpp som människan producerar och 90 % av överskottsvärmen i klimatsystemet samt reglerar det globala klimatet.
N.
Haven hyser miljontals arter och återställandet, skyddet, bevarandet och det hållbara utnyttjandet av den marina biologiska mångfalden är av avgörande betydelse för friska hav och för planetens hälsa, och för tillhandahållandet av grunden för marin och maritim ekonomisk verksamhet.
O.
Insamling av uppgifter för övervakning och vetenskaplig bedömning av bestånden i haven, inbegripet en bedömning av huruvida dessa bestånd befinner sig inom de säkra biologiska gränserna, är avgörande för en hållbar förvaltning av dem.
P.
Betydande delar av havsbotten är fortfarande outforskade, särskilt djuphaven, och det krävs ytterligare forskning för att säkerställa att alla verksamheter inom ramen för den blå ekonomin är fullständigt hållbara.
Q.
Fiske och vattenbruk är nyckelsektorer i den blå ekonomin och utgör en viktig källa till proteiner och mikronäringsämnen som är viktiga för livsmedelstrygghet och människors hälsa.
R.
Den marina biologiska mångfalden i Europa är pressad och bevarandestatusen för en stor andel av de bedömda marina arterna och livsmiljöerna är ogynnsam eller okänd.
Förlusten av marin biologisk mångfald har stora miljömässiga, sociala och ekonomiska konsekvenser för EU:s fiskerisektor, kuster och öar samt de yttersta randområdena, och det är därför angeläget att denna förlust vänds.
Den biologiska mångfalden måste återställas i samarbete med alla berörda parter och i synnerhet med fiskerisektorn och forskarvärlden.
S.
Kust- och ösamhällen är mycket viktiga parter i diskussionerna om den blå ekonomins potential och dess förverkligande.