C 465/78
LV
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
6.12.2022.
Otrdiena, 2022. gada 3. maijs
51. uzsver, ka mākslīgā intelekta tehnoloģijas, jo īpaši tās, kas nav projektētas un izstrādātas, izmantojot skaidras kontroles procedūras, un ko nepareizi un bez uzraudzības izmanto militārajos vadības centros vai raķešu palaišanas iekārtās, rada īpaši nopietnus riskus un varētu izvērst automatizētu savstarpēju konfliktu;
52. norāda, ka mākslīgā intelekta sistēmu izmantošana ar aizsardzību saistītās izstrādēs krasi mainīs militāro operāciju norisi, izmantojot datu analīzi, spēju labāk atspoguļot situācijas sarežģītību, potenciālu uzlabot mērķu precizitāti, optimizēt loģistiku un iesaistīties bruņotos konfliktos ar samazinātu fiziska kaitējuma risku civiliedzīvotājiem un pašu militārajam personālam, kā arī izmantot datus, lai izstrādātu rīcības veidus, piemēram, karadarbību; tomēr brīdina, ka tas varētu pazemināt spēka pielietošanas slieksni un tādējādi palielināt konfliktu iespējamību; apgalvo, ka iekārtas un roboti nevar līdzīgi cilvēkam pieņemt lēmumus, kas saistīti ar nošķiršanas, samērīguma un piesardzības juridiskajiem principiem; apgalvo, ka cilvēkiem būtu jākontrolē lēmumi par ieroču izvietošanu un izmantošanu un ka viņiem arī turpmāk jāatbild par nāvējoša spēka izmantošanu un par lēmumiem attiecībā uz dzīvību un nāvi; uzskata, ka uz mākslīgā intelekta balstītām ieroču sistēmām būtu jāpiemēro globālie standarti un starptautisks ētikas kodekss, lai militārās operācijās mākslīgā intelekta tehnoloģijas izmantotu, pilnībā ievērojot starptautiskās humanitārās tiesības un cilvēktiesības un ievērojot Savienības tiesības un vērtības;
53. pauž bažas par dažu valstu militārajiem pētījumiem un tehnoloģiju izstrādi attiecībā uz nāvējošām autonomām ieroču sistēmām bez jēgpilnas cilvēku kontroles; konstatē, ka militārajos konfliktos jau tiek izmantotas šādas autonomu ieroču sistēmas; atgādina, ka Parlaments vairākkārt ir aicinājis starptautiskā mērogā aizliegt nāvējošu autonomo ieroču sistēmu izstrādi, ražošanu un izmantošanu un sākt faktiskas sarunas par to aizliegumu; uzsver, ka mākslīgā intelekta sistēmas nekādā gadījumā nevar aizstāt cilvēku lēmumu pieņemšanu, kas ietver juridiskos nošķiršanas, proporcionalitātes un piesardzības principus;
54. jo īpaši norāda, ka mākslīgā intelekta tehnoloģija var radīt potenciālus dažādu hibrīdkara veidu un ārvalstu iejaukšanās riskus; precizē, ka to varētu iesaistīt, piemēram, lai izraisītu dezinformāciju, izmantojot botus vai viltotus sociālo mediju kontus, un tādējādi stiprinātu savstarpējo atkarību, vācot vērtīgu informāciju vai liedzot pretiniekiem piekļuvi tīklam, lai radītu traucējumus citu valstu ekonomikas un finanšu sistēmās, demoralizētu politiskās debates un atbalstītu ekstrēmistu grupas vai pārveidotu vēlēšanu rezultātus, lai destabilizētu demokrātiju;
55. uzsver, ka mākslīgā intelekta tehnoloģijas varētu ietvert arī mākslīgā intelekta darbinātu ļaunprogrammatūru, identitātes zādzību, datu saindēšanu vai citus konfrontējošus mašīnmācīšanās veidus, kas liek citām mākslīgā intelekta sistēmām nepareizi interpretēt ievadi; jo īpaši norāda uz dziļviltojumu apjoma pieaugumu, kas ne vienmēr ir kiberuzbrukumi, bet rada šaubas par visa digitālā satura, tostarp video, autentiskumu, un tāpēc saistībā ar pārredzamības prasībām tiem jāpievērš īpaša uzmanība; brīdina, ka dziļviltojumi varētu ārkārtīgi pastiprināt sabiedrības neuzticēšanos mākslīgajam intelektam, kā arī padziļināt mūsu sabiedrības sociāli politisko polarizāciju;
56. paskaidro, ka mākslīgā intelekta sistēmu izmantošana ievērojamā daudzumā svarīgu infrastruktūru, piemēram, enerģētikas un transporta tīklos, kosmosa nozarē, pārtikas ķēdē, banku un finanšu infrastruktūrā un slimnīcu iekārtās, ir radījusi jaunu ievainojamību, kas jānovērš ar stingriem kiberdrošības pasākumiem; šajā ziņā norāda, ka gan ES līmenī, gan starp dalībvalstīm ir svarīga sadarbība un informācijas apmaiņa, kā arī kopīga rīcība; uzsver, cik svarīgi ir veicināt kritiski svarīgu struktūru noturību pret hibrīddraudiem;
57. brīdina, ka mākslīgā intelekta spējas var radīt arī drošības riskus, jo tās var likt cilvēkiem uzticēties mākslīgajam intelektam tā, ka viņi tam uzticas vairāk nekā paši saviem spriedumiem; norāda, ka cilvēka iesaistīšanos procesā visos gadījumos nav iespējams izmantot kā korektīvu mehānismu; norāda, ka eksperimentos ir pierādīts, ka tas var paaugstināt mākslīgā intelekta autonomijas līmeni, pārsniedzot sākotnēji paredzēto atbalsta lomu, un tas nozīmē, ka cilvēki neizmantos iespējas gūt pieredzi un pilnveidot prasmes un zināšanas par mākslīgā intelekta sistēmām; tādēļ uzsver, ka, lai novērstu šādu automatizācijas tendenci, augsta riska mākslīgā intelekta sistēmās ir jābūt integrētai drošībai un jēgpilnai cilvēku uzraudzībai, kuras pamatā ir atbilstīga apmācība, kā arī atbilstīga drošības un privātuma aizsardzība;