C 465/30
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 12 6
2022 m. gegužės 3 d., antradienis
51. ragina užtikrinti, kad ekologinės sistemos būtų prieinamos ir tradiciniams, ir ekologiškai ūkininkaujantiems ūkininkams ir kad šių sistemų struktūra būtų suderinama su agrarinės aplinkosaugos ir klimato priemonėmis ir jas papildytų; primena, kad svarbu ekologiškai ūkininkaujantiems ūkininkams teikti paramą ir po pereinamojo etapo; ragina valstybes nares remti kartų kaitą ekologinio ūkininkavimo sektoriuje įgyvendinant atitinkamą viešąją politiką, skatinti moterų verslininkystę ūkininkavimo srityje ir remti perspektyvių mažųjų ir vidutinių ekologinių ūkių plėtrą;
52.
apgailestauja dėl to, kad per pastaruosius du dešimtmečius BŽŪP biudžetas sumažėjo, o tuo pačiu metu žemės ūkio sektoriui keliami reikalavimai padidėjo; pažymi, kad pagal dabartinę BŽŪP tik 1,8 proc. biudžeto panaudojama priemonėms, skirtoms ekologiniam ūkininkavimui remti, ir palankiai vertina tai, kad naujoji BŽŪP, visų pirma taikant ekologines sistemas ir kaimo plėtros priemones, suteikia valstybėms narėms daugiau lankstumo padidinti ekologinės gamybos sektoriui skiriamas sumas;
53. atkreipia dėmesį į trumpų, vietos ir sezoninio maisto, taip pat pažangių maisto tiekimo grandinių potencialą ir tiesioginio pardavimo galimybes, įskaitant ūkininkų turgų, kuriais gali pasinaudoti ekologiškų produktų gamintojai ir kaimo ekonomika, siekiant gauti naudos aplinkosauginiu ir gyvūnų gerovės požiūriu, sykiu taip pat užtikrinant pajamas, išsaugant ir kuriant darbo vietas, užtikrinant kaimo vietovių gyvybingumą ir mažinant ES gamintojų ir vartotojų atotrūkį; pažymi, kad rinkos plėtra yra nepaprastai svarbi siekiant tvaraus ekologinės gamybos sektoriaus vystymo;
54. ragina valstybes nares skirti pakankamai išteklių investicijoms remti, kad būtų sudarytos palankesnės sąlygos plėtoti trumpas maisto tiekimo grandines, pavyzdžiui, didinant mobiliųjų skerdyklų arba perdirbimo cechų ūkiuose skaičių; mano, kad naudojimasis vietos tiekimo grandinėmis turi būti skatinamas viešųjų pirkimų procedūromis; pabrėžia, kad dėmesys vietos produkcijai ir trumpoms grandinėms neturėtų lemti papildomų kliūčių ES vidaus rinkoje;
55. ragina Komisiją ir valstybes nares aktyviai dalyvauti gerinant ekologiškų produktų tiekimo grandinių struktūrą ir stiprinant ekologiškų produktų gamintojų organizacijų pajėgumą; primygtinai ragina valstybes nares naudoti „sektoriaus intervencijas“ ir visas turimas priemones siekiant visuose susijusiuose sektoriuose geriau organizuoti ekologiškų produktų gamintojus ir padėti jiems laikino produkcijos pertekliaus atveju;
56. pažymi, kad ekologiniai ūkiai, kurių gamybos apimtys yra mažesnės ir todėl gamyba yra brangesnė, gali turėti mažesnę derybinę galią komercinių sutarčių atžvilgiu ir todėl gali būti ypač pažeidžiami nesąžiningos komercinės praktikos atvejais, ypač dėl vėluojančių mokėjimų už greitai gendančias prekes, atšaukimų paskutinę minutę ar verčiant tiekėjus mokėti už neparduotus ar prarastus produktus; pabrėžia, kad būtinos aiškios sutartinės sąlygos ir teisingas ekologiškų žemės ūkio produktų gamintojų darbo pripažinimas, ir mano, kad reikėtų skatinti tokias priemones kaip tiekimo grandinės sutartys;
57. palankiai vertina Komisijos paramą ekologinio ūkininkavimo zonų, vadinamųjų ekoregionų, valstybėse narėse vystymui, nes jos yra daugiafunkcio pobūdžio, skatina trumpas tiekimo grandines ir sukuria, be kita ko, ūkininkų, vartotojų, perdirbimo įmonių, mažmenininkų, apgyvendinimo ir maitinimo paslaugų sektoriaus bei kultūros įmonių sąveiką; ragina Komisiją pateikti valstybėms narėms informacijos apie priemones, kurias naudodamos jos galėtų remti ekologinio ūkininkavimo zonų plėtrą, ypač daug dėmesio skirdamos urbanizuotoms vietovėms; pažymi, kad jų sėkmė priklauso nuo stiprios regioninės integracijos bei vietos bei regionų valdžios institucijų įsitraukimo;
58. pabrėžia, kad itin svarbu plėsti valstybių narių ir ūkininkų struktūrinius žinių ir geriausios praktikos ekologinio ūkininkavimo srityje mainus; akcentuoja intensyvesnio mokslininkų, žemės ūkio mokslo universitetų ir platesnio švietimo sektoriaus, konsultavimo tarnybų ar konsultantų, ūkininkų ir jų asociacijų bei organizacijų ir visuomenės bendradarbiavimo naudą; pabrėžia, kad plėtojant ekologinę gamybą svarbų vaidmenį turi atlikti nepriklausomos ūkių konsultavimo tarnybos, kurias valstybės narės turi įtraukti į savo BŽŪP strateginius planus, ir pabrėžia, kad reikia joms skirti pakankamai finansinių išteklių;