C 465/30
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
6.12.2022
Tiistai 3. toukokuuta 2022
51. vaatii, että sekä perinteisten että luomuviljelijöiden saatavilla on oltava ekojärjestelmiä ja että ne on suunniteltava siten, että ne ovat yhteensopivia maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteiden kanssa ja täydentävät niitä; muistuttaa, että on tärkeää tukea luonnonmukaisia maataloustuottajia myös siirtymävaiheen jälkeen; kehottaa jäsenvaltioita tukemaan luonnonmukaisen maatalouden sukupolvenvaihdosta asiaankuuluvilla julkisilla politiikoilla, edistämään maatalousyrittä­ jyyttä naisten keskuudessa ja tukemaan elinkelpoisten pienten ja keskisuurten luomutilojen kehittämistä;
52. pitää valitettavana, että YMP:n määrärahat ovat pienentyneet kahden viime vuosikymmenen aikana samalla kun maatalousalalle asetetut vaatimukset ovat kasvaneet; panee merkille, että nykyisen YMP:n määrärahoista vain 1,8 prosenttia käytetään luonnonmukaisen maatalouden tukitoimiin, ja suhtautuu myönteisesti siihen, että uusi YMP antaa erityisesti ekojärjestelmien ja maaseudun kehittämistoimenpiteiden avulla jäsenvaltioille enemmän joustovaraa lisätä luomualalle osoitettuja määrärahoja;
53. panee merkille lyhyiden, paikallisten ja kausittaisten ja älykkäiden elintarvikkeiden toimitusketjujen ja suoramarkkinointimahdollisuuksien, myös viljelijöiden markkinoiden, potentiaalin luonnonmukaisen tuotannon tuottajille ja maaseudun talouksille, jotta ne voivat tuottaa ympäristöhyötyjä ja eläinten hyvinvointiin liittyviä hyötyjä ja samalla turvata tulot, säilyttää ja luoda työpaikkoja, varmistaa maaseutualueiden elinvoimaisuuden ja kuroa umpeen EU:n tuottajien ja kuluttajien välistä kuilua; panee merkille, että markkinoiden kehitys on luomualan kestävän kehityksen kannalta keskeinen tekijä;
54. kehottaa jäsenvaltioita osoittamaan riittävästi resursseja sellaisiin investointeihin, joiden avulla voidaan helpottaa lyhyiden elintarvikeketjujen kehittämistä esimerkiksi lisäämällä liikkuvien teurastamoiden tai maatiloilla sijaitsevien jalostuslaitosten määrää; katsoo, että paikallisten toimitusketjujen käyttöä olisi suosittava julkisten hankintamenettelyjen yhteydessä; korostaa, että keskittyminen paikalliseen tuotantoon ja lyhyisiin ketjuihin ei saisi johtaa lisäesteisiin EU:n sisämarkkinoilla;
55. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita osallistumaan aktiivisesti luonnonmukaisten toimitusketjujen rakenteen parantamiseen ja luonnonmukaisten tuottajien tuottajaorganisaatioiden valmiuksien kehittämiseen; kehottaa jäsenvaltioita käyttämään ”alakohtaisia toimia” ja kaikkia käytettävissä olevia toimenpiteitä parantaakseen luomutuottajien järjestäyty­ mistä kaikilla asiaankuuluvilla aloilla ja auttaakseen heitä väliaikaisen ylituotannon tapauksessa;
56. huomauttaa, että luonnonmukaisilla maatiloilla, joiden tuotanto on määrällisesti vähäisempää ja siten kalliimpaa, voi olla vähemmän neuvotteluvoimaa kaupallisissa sopimuksissa ja ne voivat sen vuoksi olla erityisen haavoittuvia suhteessa epäterveisiin kaupallisiin käytäntöihin, jotka liittyvät erityisesti herkästi pilaantuvien tavaroiden viivästyneisiin maksuihin, viime hetken peruutuksiin tai siihen, että tavarantoimittajat pakotetaan maksamaan myymättömistä ja hukkaan menneistä tuotteista; korostaa, että tarvitaan selkeät sopimusehdot ja luonnonmukaisesti tuotettujen maataloustuottajien työn oikeudenmukainen tunnustaminen, ja katsoo, että olisi edistettävä toimitusketjusopimusten kaltaisia välineitä;
57. suhtautuu myönteisesti komission tukeen bioalueiden kehittämiselle jäsenvaltioissa, koska ne ovat luonteeltaan monikäyttöisiä, edistävät lyhyitä toimitusketjuja ja luovat synergiaa muun muassa maataloustuottajien, kuluttajien, jalostusyhtiöiden, vähittäismyyjien, majoitus- ja ravitsemisalan ja kulttuuriyritysten välille; kehottaa komissiota antamaan jäsenvaltioille tietoja välineistä, joita ne voisivat käyttää edistääkseen bioalueiden kehittämistä, kiinnittäen erityistä huomiota kaupunkialueisiin; toteaa, että niiden onnistuminen riippuu vahvasta alueellisesta yhdentymisestä ja paikallis- ja alueviranomaisten osallistumisesta;
58. korostaa, että on erittäin tärkeää laajentaa luonnonmukaista maataloutta koskevaa jäsenneltyä tietämyksen ja hyvien käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden ja maataloustuottajien keskuudessa; korostaa tieteenharjoittajien, maatalouskorkea­ koulujen ja laajemman koulutussektorin, neuvontapalvelujen tai konsulttien, viljelijöiden ja heidän yhdistystensä ja järjestöjensä sekä yhteiskunnan välisen yhteistyön tehostamisesta saatavia hyötyjä; korostaa, että luonnonmukaista tuotantoa kehitettäessä tärkeässä asemassa ovat riippumattomat maatilojen neuvontapalvelut, jotka jäsenvaltioiden on sisällytettävä YMP:n strategiasuunnitelmiinsa, ja korostaa, että niille on osoitettava riittävästi varoja;