FI
C 451/24
Euroopan unionin virallinen lehti
28.11.2022
Kanne 12.10.2022 – Portigon v. SRB (Asia T-641/22) (2022/C 451/28) Oikeudenkäyntikieli: saksa Asianosaiset Kantaja: Portigon AG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat D. Bliesener, V. Jungkind ja F. Geber) Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)
Vaatimukset Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta — kumoamaan yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2017 maksettavan ennakollisen vakausmaksun laskemisesta 25.7.2022 tehdyn vastaajan päätöksen (SRB/ES/2022/41) siltä osin kuin se koskee kantajaa — keskeyttämään oikeudenkäynnin unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan c ja d alakohdan nojalla siihen saakka, kunnes asioissa T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3) ja T-424/20 (4) sekä T-360/21 (5) on annettu lainvoimainen ratkaisu tai kunnes niiden käsittely on muuten päätetty — velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen. 1.
Ensimmäinen kanneperuste koskee Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 (6), neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/81 (7) ja EUT-sopimuksen rikkomista siitä syystä, että kantaja velvoitettiin suorittamaan maksuja rahastoon. — Vastaaja asetti kantajalle maksuvelvollisuuden virheellisesti, koska asetuksessa N:o 806/2014 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa 2014/59/EU (8) ei säädetä kriisinratkaisumenettelyssä olevien laitosten maksuvelvollisuudesta. — Lainsäätäjä ei olisi voinut pitää maksuvelvollisuuden perusteena SEUT 114 artiklaa, koska yhteys sisämarkkinoihin puuttuu.
Unioninlaajuisesti yhtenäistetty maksuvelvollisuutta koskeva sääntely ei helpota perusvapauksien käyttämistä eikä poista huomattavia kilpailunrajoituksia markkinoilta poistuvien laitosten osalta. — Vastaaja katsoi kantajan maksuvelvolliseksi virheellisesti, koska laitos ei ole riskialtis, koska asetuksen N:o 806/2014 mukainen kriisinratkaisu on poissuljettu ja koska laitoksella ei ole merkitystä finanssijärjestelmän vakauden kannalta. — Komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (9) on SEUT 114 artiklan sekä keskeisen säädöksen eli direktiivin 2014/59/EU (SEUT 290 artiklan 1 kohdan toinen alakohta) 103 artiklan 7 kohdan vastainen.
2) Toinen kanneperuste koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 47 artiklan rikkomista sillä perusteella, että maksun laskemista koskevasta menettelystä ei ilmene kattavia perusteluja maksun määrän osalta.
Kantajan mukaan delegoitu asetus (EU) 2015/63 on osittain tehoton.
3) Kolmas kanneperuste koskee perusoikeuskirjan 16 ja 20 artiklan rikkomista sillä perusteella, että kantajan poikkeuksellisen tilanteen vuoksi riidanalaisella päätöksellä loukataan yhdenvertaisuutta koskevaa yleistä periaatetta ja elinkeinonvapautta koskevaa perusoikeutta.