DA
28.11.2022
Den Europæiske Unions Tidende
C 451/9
Præjudicielt spørgsmål Skal artikel 6, stk.
1, i forordning (EF) nr.
593/2008 (1) om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) fortolkes således, at loven i den stat, hvor forbrugeren har sit sædvanlige opholdssted, ikke skal anvendes, såfremt den lov, der i henhold til nævnte forordnings artikel 4 finder anvendelse, hvis anvendelse sagsøgeren har anmodet om, og som ville skulle anvendes, hvis sagsøgeren ikke havde egenskab af forbruger, er mere fordelagtig for sagsøgeren?
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr.
593/2008 af 17.6.2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (EUT 2008, L 177, s. 6).
Anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Szegedi Törvényszék (Ungarn) den 8. august 2022 — PQ mod Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság og Miniszterelnöki Kabinetirodát vezető miniszter (Sag C-528/22) (2022/C 451/12) Processprog: ungarsk Den forelæggende ret Szegedi Törvényszék
Parter i hovedsagen Sagsøger: PQ Sagsøgte: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság og Miniszterelnöki Kabinetirodát vezető miniszter
Præjudicielle spørgsmål 1) a) Skal artikel 20 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (herefter »TEUF«), sammenholdt artikel 7 og 24 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«), fortolkes således, at denne bestemmelse er til hinder for en medlemsstats praksis, der består i at træffe en afgørelse om inddragelse af en opholdstilladelse, der tidligere er blevet udstedt til en tredjelandsstatsborger — eller om afslag på vedkommendes ansøgning om forlængelse af opholdsretten (en ansøgning om national permanent opholdstilladelse i den foreliggende sag) — hvis mindreårige barn og samlever er statsborgere i en EU-medlemsstat og opholder sig i den pågældende stat, uden at det forudgående undersøges, om det berørte familiemedlem, som er tredjelandsstatsborger, kan påberåbe sig en afledt opholdsret i henhold til artikel 20 TEUF?
b) Skal artikel 20 TEUF, sammenholdt med chartrets artikel 7, artikel 24, artikel 51, stk.
1, og artikel 52, stk.
1, fortolkes således, at for så vidt som en afledt opholdsret i henhold til artikel 20 TEUF finder anvendelse, bevirker EU-retten, at nationale administrative og retslige myndigheder ligeledes skal anvende EU-retten, når de træffer en afgørelse på udlændingeområdet om en ansøgning om forlængelse af opholdsretten (en ansøgning om national permanent opholdstilladelse i den foreliggende sag), og når de anvender undtagelserne vedrørende den nationale sikkerhed, den offentlige sikkerhed eller den offentlige orden som begrundelse for den pågældende afgørelse, samt når de, såfremt det godtgøres, at sådanne hensyn foreligger, undersøger nødvendigheden og proportionaliteten, der begrunder begrænsningen af opholdsretten?
2) Skal artikel 20 TEUF, sammenholdt med chartrets artikel 47 — samt, i det foreliggende tilfælde, chartrets artikel 7 og 24 — fortolkes således, at denne bestemmelse kræver, at en myndighed i en medlemsstat, som af hensyn til den nationale sikkerhed og/eller den offentlige orden eller den offentlige sikkerhed har truffet afgørelse om inddragelse af en tidligere meddelt opholdstilladelse som fastboende udlænding eller om en ansøgning om forlængelse af opholdsretten, og den specialiserede myndighed, som har fastslået den fortrolige karakter af informationerne, skal sikre, at den berørte tredjelandsstatsborger og dennes retlige repræsentant under alle omstændigheder har ret til adgang til i det mindste essensen af de fortrolige eller klassificerede informationer, som den afgørelse, der er truffet af ovennævnte hensyn, støtter sig på, og til at gøre brug af disse informationer i proceduren vedrørende afgørelsen, såfremt den kompetente myndighed har anført, at en sådan videregivelse ville være i strid med hensynet til den nationale sikkerhed?