C 451/24
CS
Úřední věstník Evropské unie
28.11.2022
Žaloba podaná dne 12. října 2022 – Portigon v. SRB (Věc T-641/22) (2022/C 451/28) Jednací jazyk: němčina Účastníci řízení Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener, V. Jungkind a F. Geber, advokáti) Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
Návrhová žádání Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál: — zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 25. července 2022 o výpočtu příspěvků předem hrazených do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2017 (SRB/ES/2022/41) v části, v níž se týká žalobkyně; — řízení podle článku 69 písm.
c) a d) jednacího řádu Tribunálu přerušil do doby, než bude pravomocně rozhodnuto v řízeních o žalobách ve věcech T-413/18 (1), T-481/19 (2), T-339/20 (3) a T-424/20 (4) a T-360/21 (5) nebo než budou tato řízení ukončena jinak; — uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
Žalobní důvody a hlavní argumenty Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů. 1.
První žalobní důvod vychází z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (6), prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/81 (7) a SFEU, jelikož po žalobkyni byly požadovány příspěvky do fondu. — Žalovaný uložil žalobkyni neoprávněně povinnost platit příspěvek, jelikož nařízení č. 806/2014 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU (8) nestanoví institucím v režimu řešení krize žádnou povinnost platit příspěvek. — Normotvůrce nebyl oprávněn založit povinnost placení příspěvku na článku 114 SFEU, jelikož chybí souvislost s vnitřním trhem.
Pravidla o příspěvcích harmonizovaná na úrovni Unie neusnadňují ani výkon základních svobod ani neodstraňují významná narušení hospodářské soutěže ve vztahu k institucím, které se z trhu stáhly. — Žalovaný uložil žalobkyni nesprávně povinnost platit příspěvek, jelikož instituce není vystavena riziku, postup řešení krize podle nařízení č. 806/2014 je vyloučen a instituce není významná pro stabilitu finančního systému. — Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (9) je v rozporu s článkem 114 SFEU, jakož i čl.
103 odst.
7 směrnice 2014/59/EU jako základním pravidlem (čl.
290 odst.
1 druhá věta SFEU). 2.
Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 41 odst.
2 písm.
c) a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), jelikož postup výpočtu neumožňuje úplné odůvodnění výpočtu příspěvku.
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 je částečně neúčinné. 3.
Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 16 a 20 Listiny, jelikož napadené rozhodnutí porušuje z důvodu zvláštní situace žalobkyně obecnou zásadu rovnosti a základní právo na svobodu podnikání