C 441/6
SV
Europeiska unionens officiella tidning
21.11.2022
— Meddela dom i enlighet med artikel 256 FEUF, artikel 61 i stadgan för Europeiska unionens domstol och artikel 170 i domstolens rättegångsregler med följande innebörd:
a) Den överklagande domen upphävs i sin helhet.
Alternativt ska den upphävas i vissa delar i enlighet med vad som anges i avsnitt III och IV i överklagandet.
b) De yrkanden som framställs i punkt 219 i själva talan ska bifallas.
c) SRB och kommissionen ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna för förfarandet vid tribunalen.
d) SRB och kommissionen ska förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna för förevarande förfarande.
e) Det ska fastställas att med undantag för de belopp som följer av detta förfarande – på vilka dröjsmålsränta ska utgå först från och med dagen då dom i målet avkunnas – ska samtliga belopp som ska utges till klagandena utbetalas jämte ränta.
Räntan ska beräknas från och med den 23 maj 2017 (eller, i andra hand, från och med den 7 juni 2017) till och med dagen då dom avkunnas.
Dröjsmålsränta ska sedan löpa från och med dagen för avkunnande av domen.
f) Domstolen ska härutöver bevilja klagandena all ytterligare kompensation som den finner rättsligt lämplig.
Grunder och huvudargument Klagandena angriper den överklagade domens samtliga domskäl och dess domslut.
Domen är bland annat är behäftad med flera fall av felaktig tillämpning och tolkning av unionsrätten, en bristande och motsägelsefull motivering, felaktig kvalificering av de faktiska omständigheterna, felaktigheter såvitt gäller rättsföljderna av dessa omständigheter och en felaktig bevisvärdering.
Klagandena åberopar fyra grunder till stöd för sina yrkanden.
Den första grunden gäller felaktig tolkning och tillämpning av artikel 18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 806/2014 (1) av den 15 juli 2014 om fastställande av enhetliga regler och ett enhetligt förfarande för resolution av kreditinstitut och vissa värdepappersföretag inom ramen för en gemensam resolutionsmekanism och en gemensam resolutionsfond och om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010.
Den första delen av den första grunden avser felaktig tolkning och tillämpning av artikel 18.1 a i förordning (EU) nr 806/2014 såvitt gäller kravet på likviditetstäckning, åsidosättande av skyldigheten att iaktta sekretess och felaktig tolkning av principen om god förvaltning.
Den andra delen av den första grunden gäller bristande motivering och felaktig tolkning av artikel 18.1 b i förordning (EU) nr 806/2014.
Klagandena anser det härvid uppenbart att Banco Popular Español inte var insolvent och att SRB hade möjlighet att vita mindre skadebringande åtgärder.
Den tredje delen av den första grunden avser felaktig tolkning och tillämpning av artikel 18.1 c i förordning (EU) nr 806/2014.
Den andra grunden gäller felaktig tolkning och tillämpning av artikel 20 i förordning (EU) nr 806/2014.
Klagandena gör härvid gällande att det skett en felaktig tolkning och tillämpning av punkterna 1, 5, 7, 9, 10 och 11 denna artikel.
Den femte delen av denna andra grund avser att tribunalen gjort en felaktig tolkning och tillämpning av rätten att få tillgång till ärendeakten.
Tribunalens resonemang strider mot bestämmelserna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och tilläggsprotokollet till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.
Den sjätte delen av nämnda andra grund gäller felaktig rättstillämpning vid bedömningen av motiveringsskyldigheten.
Den tredje grunden avser yrkandet om ersättning till följd av ogiltigförklaringen av det omtvistade beslutet med fastställande av dess rättsverkningar.