C 441/6
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
2022 11 21
ii) remdamasis SESV 256 straipsniu, Statuto 61 straipsniu ir Teisingumo Teismo procedūros reglamento 170 straipsniu, nuspręstų:
a) panaikinti visą Bendrojo Teismo sprendimą ir, subsidiariai, panaikinti sprendimą iš dalies, remiantis apeliacinio skundo III ir IV dalyse nurodytais argumentais;
b) priimti sprendimą, kaip nurodyta ieškinio 219 punkte;
c) nurodyti BPV ir Europos Komisijai padengti bylinėjimosi Europos Sąjungos Bendrajame Teisme išlaidas;
d) nurodyti BPV ir Europos Komisijai padengti bylinėjimosi šioje instancijoje išlaidas;
e) nurodyti, kad prie visų ieškovams priteistų sumų būtų priskaičiuojami kompensuojamieji delspinigiai nuo 2017 m. gegužės 23 d. (arba, subsidiariai, nuo 2017 m. birželio 7 d.) iki sprendimo priėmimo datos, o taip pat būtų priskaičiuojami kompensuojamieji delspinigiai nuo sprendimo priėmimo datos, išskyrus su šiuo procesu susijusias išlaidas, kurių pagrindu būtų priskaičiuojami kompensuojamieji delspinigiai skaičiuojami nuo sprendimo priėmimo datos; ir
f) savo nuožiūra paskirti apeliantams bet kokį kitą pagal teisę priimtiną papildomą nuostolių atlyginimą.
Apeliacinio skundo pagrindai ir pagrindiniai argumentai Apeliantai tvirtina, kad Bendrojo Teismo sprendimo motyvuojamojoje ir rezoliucinėje dalyse, be kita ko, yra ES teisės taikymo ir aiškinimo klaidų, taip pat jie nurodo motyvų nepakankamumą ir prieštaringumą, faktinių aplinkybių teisinio kvalifikavimo bei teisinių pasekmių įvertinimo, taip pat įrodymų vertinimo klaidas.
Grįsdami savo apeliacinį skundą, apeliantai nurodo keturis pagrindus.
Pirmuoju pagrindu apeliantai teigia, kad Bendrasis Teismas padarė klaidą, aiškindamas ir taikydamas 2014 m. liepos 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 806/2014, kuriuo nustatomos kredito įstaigų ir tam tikrų investicinių įmonių pertvarkymo vienodos taisyklės ir vienoda procedūra, kiek tai susiję su bendru pertvarkymo mechanizmu ir Bendru pertvarkymo fondu (toliau – BPeMR) (1) 18 straipsnį.
Pirmoje pirmojo pagrindo dalyje teigiama, kad padaryta BPeMR 18 straipsnio 1 dalies a punkto aiškinimo ir taikymo klaidų, susijusių su likvidumo didinimo būtinumu, įsipareigojimo neatskleisti informacijos nepaisymu ir gero administravimo principo aiškinimu.
Antroje pirmojo apeliacinio skundo pagrindo dalyje apeliantai tvirtina, kad buvo nepakankamai pagrįstas ir klaidingai aiškinamas BPeMR 18 straipsnio 1 dalies b punktas.
Akivaizdu, kad Banco Popular Español (toliau – BPE) nebuvo nemokus ir kad BPV turėjo kitų mažiau kenkmingų alternatyvų.
Trečioje pirmojo apeliacinio skundo pagrindo dalyje apeliantai teigia, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ir taikė BPeMR 18 straipsnio 1 dalies c punktą.
Nurodydami antrąjį pagrindą, apeliantai teigia, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ir taikė BPeMR 20 straipsnį.
Šiuo klausimu apeliantai nurodo BPeMR 20 straipsnio 1, 5, 7, 9, 10 ir 11 dalių aiškinimo ir taikymo klaidas.
Taip pat penktoje antrojo pagrindo dalyje apeliantai teigia, kad Europos Sąjungos Bendrasis Teismas klaidingai aiškino ir taikė teisę susipažinti su savo byla, priešingai, nei nustatyta Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje ir EŽTK papildomame protokole.
Šeštoje antrojo pagrindo dalyje apeliantai nurodo teisės klaidą, kiek tai susiję su pareigos motyvuoti įvertinimu.
Trečiasis pagrindas grindžiamas su skundžiamo sprendimo panaikinimu susijusiu prašymu atlyginti žalą.