C 441/6
CS
Úřední věstník Evropské unie
21.11.2022
ii) v souladu s článkem 256 SFEU, článkem 61 statutu Soudního dvora a článkem 170 jednacího řádu Soudního dvora vydal rozsudek v tom smyslu, že:
a) zruší rozsudek Tribunálu v plném rozsahu a podpůrně částečně, jak je uvedeno v oddílech III a IV kasačního opravného prostředku;
b) vydá rozsudek podle bodu 219 žaloby;
c) uloží SRB a Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem;
d) uloží SRB a Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení;
e) nařídí, že všechny částky přiznané navrhovatelům se zvyšují o vyrovnávací úrok ode dne 23. května de 2017 (nebo podpůrně od 7. června 2017) do dne vydání rozsudku, a o úroky z prodlení ode dne vydání rozsudku, s výjimkou částek vyplývajících z tohoto řízení, které se zvyšují pouze o úroky z prodlení ode dne vydání rozsudku; a
f) přizná navrhovatelům jakoukoliv další náhradu, kterou bude považovat za právně odpovídající.
Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty Navrhovatelé napadají celé právní odůvodnění a výrok rozsudku Tribunálu, jelikož jsou stiženy, mimo jiné, řadou pochybení při použití a výkladu unijního práva, nedostatečným a rozporným odůvodněním, nesprávnými posouzeními skutkového stavu a právních důsledků a nesprávným hodnocením důkazů.
Navrhovatelé se v tomto ohledu dovolávají čtyř důvodů na podporu svých návrhových žádání.
V rámci prvního důvodu mají navrhovatelé za to, že Tribunál nesprávně vyložil a uplatnil článek 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 (1) ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010.
V první části prvního důvodu kasačního opravného prostředku poukazují navrhovatelé na nesprávný výklad a uplatnění čl. 18 odst.
1 písm.
a) nařízení č. 806/2014 v souvislosti s nutností poskytnutí likvidity, nesplněním povinnosti důvěrnosti a při výkladu zásady řádné správy.
V druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelé namítají nedostatečné odůvodnění a nesprávný výklad čl. 18 odst.
1 písm.
b) nařízení č. 806/2014.
V tomto ohledu poukazují na to, že Banco Popular Español (BPE) nebyla v platební neschopnosti a že SRB počítal s jinými, méně škodlivými alternativami.
V rámci třetí části prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelé tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil a uplatnil čl. 18 odst.
1 písm.
c) nařízení č. 806/2014.
V rámci druhého důvodu navrhovatelé uvádějí, že Tribunál vyložil a uplatnil nesprávně článek 20 nařízení č. 806/2014.
V této souvislosti poukazují navrhovatelé na nesprávný výklad a uplatnění čl. 20 odst.
1, 5, 7, 9, 10 a 11 nařízení č. 806/2014.
V páté části druhého důvodu navrhovatelé rovněž tvrdí, že Tribunál vyložil a uplatnil nesprávně právo na přístup ke spisu o vyvlastnění, jelikož jeho odůvodnění je v rozporu s tím co stanoví Listina základních práv Evropské unie a dodatkový protokol k EÚLP.
V šesté části druhého důvodu poukazují navrhovatelé na nesprávné právní posouzení v souvislosti s povinností uvést odůvodnění.
Třetí důvod vychází z požadavku náhrady škody v souvislosti se zrušením napadeného rozhodnutí s potvrzením účinků.