C 418/8
SV
Europeiska unionens officiella tidning
31.10.2022
2) Artikel 123.1 FEUF och artikel 21.1 i protokoll (nr 4) om stadgan för europeiska centralbankssystemet och europeiska centralbanken ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver att en nationell centralbank, som tillhör Europeiska centralbankssystemet, har ett skadeståndsansvar, som ska tillgodoses med egna medel, inom vissa på förhand uppställda gränser, för skada som åsamkats tidigare innehavare av finansiella instrument som centralbanken har annullerat i samband med de rekonstruktionsåtgärder, i den mening som avses i direktiv 2001/24, som denna centralbank har beslutat om, så snart följande villkor är uppfyllda: — för det första att dessa tidigare innehavare utgörs av fysiska personer med en årlig inkomst som understiger ett visst tröskelvärde som fastställs i denna lagstiftning, och — för det andra att de tidigare innehavarna avstår från att kräva ersättning för denna skada genom ett annat rättsmedel.
3) Artikel 130 FEUF och artikel 7 i protokoll (nr 4) om stadgan för europeiska centralbankssystemet och europeiska centralbanken ska tolkas så, att de utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken en nationell centralbank, som tillhör Europeiska centralbankssystemet, ådrar sig skadeståndsansvar för skada som uppkommit på grund av att finansiella instrument annullerats inom ramen för rekonstruktionsåtgärder, i den mening som avses i direkt­ iv 2001/24/EG, som denna centralbank beslutat om, när skadeståndet uppgår till ett sådant belopp att det kan inverka på centralbankens förmåga att fullgöra sina uppgifter på ett verkningsfullt sätt och då skadeståndsbeloppet finansieras, i prioriteringsordning, genom — användning av de särskilda reserver som består av de vinster som centralbanken genererat sedan ett visst datum, — uttag från centralbankens allmänna reserver som inte får överstiga 50 procent av dessa reserver, och — lån, på vilken ränta utgår, från den berörda medlemsstaten.
4) Artikel 33 i direktiv 2001/24, artiklarna 44–52 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG av den 14 juni 2006 om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut och artiklarna 53–62 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direk­ tiven 2006/48/EG och 2006/49/EG, ska tolkas så, att reglerna i dessa artiklar inte är tillämpliga på information som erhållits eller skapats i samband med genomförandet av rekonstruktionsåtgärder, i den mening som avses i direktiv 2001/24, och som inte har varit föremål för informationseller samrådsförfaranden enligt artiklarna 4, 5, 8, 9, 11 och 19 i sistnämnda direktiv.
(1)
EUT C 128, 12.4.2021.
Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 15 september 2022 (begäran om förhandsavgörande från Verwaltungsgericht Wien – Österrike) – FK (Mål C-58/21) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Samordning av systemen för social trygghet – Förordning (EG) nr 883/2004 – Artikel 13 – Fastställande av tillämplig lagstiftning – Avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer – Bilaga II – Artikel 1.2 – Person som utövar advokatyrket vars privata och yrkesmässiga verksamhets huvudsakliga intressen finns i Schweiz och som även utövar detta yrke i två andra medlemsstater – Ansökan om förtidspension – Nationell lagstiftning enligt vilken den berörda personen ska avstå från att utöva nämnda yrke i den berörda medlemsstaten och i utlandet) (2022/C 418/10) Rättegångsspråk: tyska Hänskjutande domstol Verwaltungsgericht Wien