SV
31.10.2022
Europeiska unionens officiella tidning
C 418/7
Domslut Artikel 3.2 första stycket led a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG.
ska tolkas så, att begreppet ”[a]lla andra familjemedlemmar ... om de ... bor hos den unionsmedborgare som har primär uppehållsrätt”, i denna bestämmelse, avser personer som står i ett beroendeförhållande till unionsmedborgaren på grund av nära och stabila personliga band, vilka uppstått inom ett gemensamt hushåll, inom ramen för en livsgemenskap i hemmet som sträcker sig längre än till ett tillfälligt samboende på grund av rena bekvämlighetsskäl.
(1)
EUT C 138, 19.4.2021
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 13 september 2022 (begäran om förhandsavgörande från Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovenien) – Banka Slovenije (Mål C-45/21) (1) (Begäran om förhandsavgörande – Europeiska centralbankssystemet – Nationell centralbank – Direktiv 2001/24/EG – Rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut – Ersättning för skada som orsakats av rekonstruktionsåtgärder – Artikel 123 FEUF och artikel 21.1 i protokoll (nr 4) om stadgan för europeiska centralbankssystemet och europeiska centralbanken – Förbud mot monetär finansiering av medlemsstaterna i euroområdet – Artikel 130 FEUF och artikel 7 i protokollet – Oberoende ställning – Utlämnande av konfidentiell information) (2022/C 418/09) Rättegångsspråk: slovenska Hänskjutande domstol Ustavno sodišče Republike Slovenije
Parter i målet vid den nationella domstolen Sökande: Banka Slovenije Ytterligare deltagare i rättegången: Državni zbor Republike Slovenije
Domslut 1) Artikel 123.1 FEUF och artikel 21.1 i protokoll (nr 4) om stadgan för europeiska centralbankssystemet och europeiska centralbanken ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver att en nationell centralbank, som tillhör Europeiska centralbankssystemet, har ett skadeståndsansvar, som ska tillgodoses med egna medel, för skada som åsamkats tidigare innehavare av finansiella instrument som centralbanken har annullerat i samband med de rekonstruktionsåtgärder, i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG av den 4 april 2001 om rekonstruktion och likvidation av kreditinstitut, som denna centralbank har beslutat om, när det i ett senare domstolsförfarande framkommer att annulleringen inte var nödvändig för att säkerställa stabiliteten i det finansiella systemet eller att de tidigare innehavarna av de finansiella instrumenten drabbades av större förluster till följd av denna annullering än vad som skulle ha varit fallet om det berörda finansiella institutet hade försatts konkurs, förutsatt att nämnda centralbank endast ådrar sig ansvar när den själv eller de personer som den har bemyndigat att handla i dess namn har agerat på ett sätt som allvarligt strider mot omsorgsplikten.