SK
C 418/44
Úradný vestník Európskej únie
31.10.2022
Návrhy Žalobkyňa navrhuje, aby Všeobecný súd: — zrušil vykonávacie rozhodnutie Rady zo 17. júna 2022 o schválení posúdenia plánu obnovy a odolnosti Poľska a — uložil Rade povinnosť znášať vlastné trovy konania a nahradiť trovy konania žalobkyne.
Dôvody a hlavné tvrdenia Na podporu svojej žaloby žalobkyňa uvádza päť žalobných dôvodov. 1.
Prvý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada nezohľadnila judikatúru Súdneho dvora vyplývajúcu z rozsudku z 19. novembra 2019, A. K. a i.
(Nezávislosť disciplinárneho senátu Najvyššieho súdu) (C-585/18, C-624/18 a C-625/18, EU:C:2019:982), rozsudku z 15. júla 2021, Komisia/Poľsko (Disciplinárny režim sudcov) (C-791/19, EU:C:2021:596), uznesenia z 8. apríla 2020, Komisia/Poľsko (C-791/19 R, EU:C:2020:277) a uznesenia podpredsedu Súdneho dvora zo 14. júla 2021, Komisia/Poľsko (C-204/21 R, EU:C:2021:593), a porušila článok 2 a článok 13 ods.
2 ZEÚ.
Žalobkyňa ďalej v rámci tohto žalobného dôvodu tvrdí, že Rada prekročila svoju právomoc, keď chcela určiť, ako má Poľsko dosiahnuť súlad s judikatúrou Súdneho dvora v súvislosti s disciplinárnym senátom Najvyššieho súdu Poľska (ďalej len „disciplinárny senát“). 2.
Druhý žalobný dôvod vychádza z toho, že Rada podľa žalobkyne porušila článok 2 a článok 19 ods.
1 ZEÚ a článok 47 Charty základných práv a slobôd (ďalej len „Charta“), ako ich autoritatívne vykladá Súdny dvor.
Na podporu tohto žalobného dôvodu žalobkyňa tvrdí, že míľniky, na ktorých je napadnuté rozhodnutie založené, porušujú článok 2 a článok 19 ods.
1 ZEÚ a článok 47 Charty, pretože: — priznávajú rozhodnutiam disciplinárneho senátu právne účinky namiesto toho, aby ich považovali za neplatné, — spôsobujú ďalšie procesné zaťaženie, neistotu a prieťahy sudcom, ktorých sa dotýkajú nezákonné rozhodnutia disciplinárneho senátu, tým, že od nich vyžadujú, aby začali nové konanie pred novozriadeným senátom Najvyššieho súdu s cieľom očistiť svoje meno, a — vôbec nepredpokladajú, že by sa dotknutí sudcovia aspoň dočasne vrátili do funkcie, kým sa neskončí prípadný postup preskúmavania. 3.
Tretí žalobný dôvod spočíva na tvrdení, že míľniky F1G, F2G a F3G stanovené v napadnutom rozhodnutí nepostačujú na to, aby bola v Poľsku obnovená účinná súdna ochrana, ktorá je nevyhnutným predpokladom fungovania systému vnútornej kontroly.
Žalobkyňa preto uvádza, že napadnuté rozhodnutie porušuje článok 20 ods.
5 písm.
e) a článok 22 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) 2021/241 z 12. februára 2021, ktorým sa zriaďuje Mechanizmus na podporu obnovy a odolnosti (Ú. v.
EÚ L 57, 2021, s. 17), a článok 325 ZFEÚ, ktorý vyžaduje účinné vnútorné kontroly. 4.
Štvrtý žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada sa dopustila nesprávneho právneho posúdenia a/alebo zjavne nesprávneho posúdenia pri uplatňovaní článku 19 ods.
3 nariadenia č. 2021/241, keď schválila míľniky ako „primerané opatrenia“ na predchádzanie, odhaľovanie a nápravu korupcie v Poľsku. 5.
Piaty žalobný dôvod je založený na tvrdení, že Rada nedostatočne odôvodnila napadnuté rozhodnutie, čím porušila článok 296 ZFEÚ, článok 41 Charty a zásady práva EÚ.