C 418/8
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
31.10.2022
2) Articolul 123 alineatul (1) TFUE și articolul 21.1 din Protocolul (nr.
4) privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care prevede că o bancă centrală națională, membră a Sistemului European al Băncilor Centrale, are o obligație de despăgubire din resurse proprii, în limite prestabilite, a foștilor titulari ai unor instrumente financiare pe care le-a anulat în temeiul unor măsuri de reorganizare, în sensul Directivei 2001/24, dispuse de această bancă centrală, cu singurele condiții că: — pe de o parte, acești foști titulari sunt persoane fizice cu un venit anual inferior unui prag definit de această legislație și — pe de altă parte, foștii titulari menționați renunță să obțină o despăgubire pentru aceste prejudicii prin intermediul unei alte căi de atac.
3) Articolul 130 TFUE și articolul 7 din Protocolul (nr.
4) privind Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene trebuie interpretate în sensul că se opun unei legislații naționale care prevede că o bancă centrală națională, membră a Sistemului European al Băncilor Centrale, este responsabilă pentru prejudiciile cauzate de anularea de instrumente financiare, în temeiul unor măsuri de reorganizare, în sensul Directivei 2001/24, dispuse de această bancă centrală, într-un cuantum de natură să aducă atingere capacității sale de a-și îndeplini în mod eficient misiunile și finanțat, în ordinea priorității, prin: — afectarea în rezerve speciale a ansamblului profiturilor realizate de banca centrală menționată de la o anumită dată determinată; — o prelevare din rezervele generale ale aceleiași bănci centrale care nu poate depăși 50 % din aceste rezerve și — un împrumut purtător de dobânzi de la statul membru în cauză.
4) Articolul 33 din Directiva 2001/24, articolele 44-52 din Directiva 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit, precum și articolele 53-62 din Directiva 2013/36/UE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2013 cu privire la accesul la activitatea instituțiilor de credit și supravegherea prudențială a instituțiilor de credit și a firmelor de investiții, de modificare a Directivei 2002/87/CE și de abrogare a Directivelor 2006/48/CE și 2006/49/CE trebuie interpretate în sensul că normele prevăzute în aceste articole nu sunt aplicabile unor informații primite sau constituite în cadrul punerii în aplicare a unor măsuri de reorganizare, în sensul Directivei 2001/24, care nu au făcut obiectul unor proceduri de informare sau consultare prevăzute la articolele 4, 5, 8, 9, 11 și 19 din această ultimă directivă.
(1)
JO C 128, 12.4.2021.
Hotărârea Curții (Camera a șaptea) din 15 septembrie 2022 (cerere de decizie preliminară formulată de Verwaltungsgericht Wien – Austria) – FK (Cauza C-58/21) (1) [Trimitere preliminară – Coordonarea sistemelor de securitate socială – Regulamentul (CE) nr.
883/2004 – Articolul 13 – Stabilirea legislației aplicabile – Acordul dintre Comunitatea Europeană și statele membre ale acesteia, pe de o parte, și Confederația Elvețiană, pe de altă parte, privind libera circulație a persoanelor – Anexa II – Articolul 1 alineatul (2) – Persoană care exercită profesia de avocat al cărei centru de interes al activităților private și profesionale este situat în Elveția și care exercită de asemenea această profesie în alte două state membre – Cerere de acordare a unei pensii anticipate – Reglementare națională care impune ca persoana interesată să renunțe la exercitarea respectivei profesii pe teritoriul statului membru în cauză și în străinătate] (2022/C 418/10) Limba de procedură: germania Instanța de trimitere Verwaltungsgericht Wien