LV
C 418/40
Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
31.10.2022.
2.
Otrais pamats, kas ir izvirzīts pakārtoti, ir balstīts uz Deleģētās regulas 907/2014 (4) 12. panta 8. punktā paredzētā samērīguma principa pārkāpumu, jo nav samazināta vienotas likmes korekcija. — Šajā ziņā tiek norādīts, ka Komisija ir pieļāvusi kļūdu, neņemdama vērā, ka gan Spānijas iestāžu izklāstītās trīs riska ekstrapolācijas, gan apstāklis, ka gandrīz visi trūkumi atbilda noteiktām ģenerālkopas grupām, liecina par to, ka vienotas likmes korekcija ir nesamērīga.
Tādējādi Komisija ir pieļāvusi kļūdu, jo nav piemērojusi Deleģētās regulas 907/2014 12. panta 8. punktā paredzēto samazinājumu.
(1) (2) (3) (4)
OV OV OV OV
2022, 2013, 2014, 2014,
L L L L
157, 347, 227, 255,
15. lpp. 539. lpp. 69. lpp.
18. lpp.
Prasība, kas celta 2022. gada 28. augustā – Medel/Padome (Lieta T-530/22) (2022/C 418/53) Tiesvedības valoda – angļu Lietas dalībnieki Prasītājs: Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel) (Strasbūra, Francija) (pārstāvji: C. Zatschler, Senior Counsel, E. Egan McGrath, Barrister-at-law, A. Bateman un M. Delargy, Solicitors) Atbildētāja: Eiropas Savienības Padome
Prasījumi Prasītāja prasījumi Vispārējai tiesai ir šādi: — atcelt Padomes 2022. gada 17. jūnija Īstenošanas lēmumu par Polijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu; un — piespriest atbildētājai segt savus, kā arī atlīdzināt prasītāja tiesāšanās izdevumus.
Pamati un galvenie argumenti Prasības pamatošanai prasītājs izvirza piecus pamatus. 1.
Pirmajā pamatā tiek apgalvots, ka Padome neesot ievērojusi Tiesas judikatūru, kas izriet no 2019. gada 19. novembra sprieduma A.K. u.c. ([Polijas] Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātas neatkarība) (C-585/18, C-624/18 un C-625/18, EU:C:2019:982), 2021. gada 15. jūlija sprieduma Komisija/Polija (Tiesnešiem piemērojamais disciplinārais režīms) (C-791/19, EU:C:2021:596), 2020. gada 8. aprīļa rīkojuma Komisija/Polija (C-791/19 R, EU:C:2020:277) un Tiesas priekšsēdētāja vietnieka 2021. gada 14. jūlija rīkojuma Komisija/Polija (C-204/21 R, EU:C:2021:593), un esot pārkāpusi LES 2. pantu un 13. panta 2. punktu.
Turpinot prasītājs šajā pamatā apgalvo, ka Padome esot pārsniegusi savu kompetenci, ciktāl tā ir centusies noteikt, kā Polijai būtu jāpilda Tiesas judikatūra attiecībā uz Polijas Augstākās tiesas Disciplinārlietu palātu (turpmāk tekstā – “Disciplinārā palāta”). 2.
Otrajā pamatā tiek apgalvots, ka Padome esot pārkāpusi LES 2. pantu un 19. panta 1. punktu un Pamattiesību hartas (turpmāk tekstā – “Harta”) 47. pantu, kā to saistošā veidā ir interpretējusi Tiesa.
Šī pamata pamatojumam prasītājs apgalvo, ka apstrīdētā lēmuma pamatā esošie starpposma rādītāji esot pretrunā LES 2. pantam un 19. panta 1. punktam un Hartas 47. pantam, jo ar to: — Disciplinārās palātas lēmumi nevis tiek atzīti par spēkā neesošiem, bet tiem tiekot piešķirtas tiesiskas sekas,