C 418/8
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
31.10.2022
2) SEUT 123 artiklan 1 kohtaa sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan (N:o 4) 21.1 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan Euroopan keskuspankkijärjestelmään kuuluva kansallinen keskuspankki vastaa omilla varoillaan ennalta määritetyissä rajoissa sellaisten rahoitusvälineiden entisille haltijoille aiheutuneista vahingoista, jotka se on lakkauttanut määräämiensä, direktiivissä 2001/24 tarkoitettujen tervehdyttämistoimenpiteiden nojalla, ainoastaan sillä edellytyksellä, että — yhtäältä nämä entiset haltijat ovat luonnollisia henkilöitä, joiden vuotuiset tulot eivät ylitä tässä lainsäädännössä määriteltyä kynnysarvoa, ja — toisaalta mainitut entiset haltijat luopuvat oikeudesta saada korvausta näistä vahingoista toisella oikeussuojakeinolla.
3) SEUT 130 artiklaa sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan (N:o 4) 7 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan Euroopan keskuspankkijärjestelmään kuuluva kansallinen keskuspankki on vastuussa määräämiensä, direktiivissä 2001/24 tarkoitettujen tervehdyttämistoimenpiteiden nojalla toteutetusta rahoitusvälineiden lakkauttamisesta aiheutu­ neista vahingoista korvauksella, jonka määrä voi haitata kyseisen keskuspankin kykyä suorittaa tehokkaasti tehtävänsä ja joka rahoitetaan seuraavassa etusijajärjestyksessä eli — osoittamalla erityisvarantoihin kaikki mainitun keskuspankin tietystä ajankohdasta alkaen saamat voitot — saman keskuspankin yleisistä varannoista suoritettavalla maksulla, jonka määrä ei saa ylittää 50 prosenttia näistä varannoista, ja — asianomaiselta jäsenvaltiolta otetulla lainalla, josta on maksettava korkoa.
4) Direktiivin 2001/24 33 artiklaa, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY 44–52 artiklaa ja oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU 53– 62 artiklaa on tulkittava siten, että näissä artikloissa esitettyjä sääntöjä ei sovelleta tietoihin, jotka on saatu tai luotu direktiivissä 2001/24 tarkoitettuja tervehdyttämistoimenpiteitä täytäntöön pantaessa ja jotka eivät ole olleet tämän viimeksi mainitun direktiivin 4, 5, 8, 9, 11 ja 19 artiklassa säädetyn tiedonanto- tai kuulemismenettelyn kohteena.
(1)
EUVL C 128, 12.4.2021.
Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 15.9.2022 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Wien – Itävalta) – FK (Asia C-58/21) (1) (Ennakkoratkaisupyyntö – Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen – Asetus (EY) N:o 883/2004 – 13 artikla – Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen – Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta – Liite II – 1 artiklan 2 kohta – Asianajajan ammattia harjoittava henkilö, jonka yksityisen ja ammatillisen toiminnan keskuspaikka on Sveitsissä ja joka harjoittaa kyseistä ammattia myös kahdessa muussa jäsenvaltiossa – Varhennetun vanhuuseläkkeen myöntämistä koskeva hakemus – Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla asianomaisen henkilön on luovuttava mainitun ammatin harjoittamisesta kyseessä olevan jäsenvaltion alueella ja ulkomailla) (2022/C 418/10) Oikeudenkäyntikieli: saksa Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin Verwaltungsgericht Wien