DA
C 418/40
Den Europæiske Unions Tidende
31.10.2022
2.
Det andet subsidiære anbringende vedrører en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet i artikel 12, stk.
8, i den delegerede forordning nr.
907/2014 (4), idet den ikke nedsatte den faste korrektion. — I denne forbindelse gøres det gældende, at Kommissionen begik en fejl ved ikke at tage hensyn til den omstændighed, at de tre ekstrapoleringer af risikoen, som blev fremlagt af de spanske myndigheder, og det forhold, at stort set alle svaghederne svarede til visse populationsgrupper, påviste, at den faste korrektion var uforholdsmæssig.
Kommissionen begik således en fejl ved ikke at anvende den i artikel 12, stk.
8, i den delegerede forordning nr.
907/2014 fastsatte korrektion.
(1) (2) (3) (4)
EUT EUT EUT EUT
2022, 2013, 2014, 2014,
L L L L
157, 347, 227, 255,
s. s. s. s.
15.
49. 69.
18.
Sag anlagt den 28. august 2022 — Medel mod Rådet (Sag T-530/22) (2022/C 418/53) Processprog: engelsk Parter Sagsøger: Magistrats européens pour la démocratie et les libertés (Medel) (Strasbourg, Frankrig) (ved Senior Counsel C. Zatschler, Barrister-at-law E. Egan McGrath og Solicitors A. Bateman og M. Delargy) Sagsøgt: Rådet for Den Europæiske Union
Sagsøgerens påstande — Rådets gennemførelsesafgørelse af 17. juni 2022 om godkendelse af vurderingen af Polens genopretnings- og resiliensplan annulleres. — Rådet tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren anført fem anbringender. 1.
Første anbringende om, at Rådet har tilsidesat Domstolens retspraksis som fastlagt i dom af 19. november 2019, A.K. m.fl.
(Den øverste domstols disciplinærafdelings uafhængighed) (C-585/18, C-624/18 og C-625/18, EU:C:2019:982), dom af 15. juli 2021, Kommissionen mod Polen (Disciplinærordning for dommere) (C-791/19, EU:C:2021:596), kendelse af 8. april 2020, Kommissionen mod Polen (C-791/19 R, EU:C:2020:277) og kendelse afsagt af Domstolens vicepræsident den 14. juli 2021, Kommissionen mod Polen (C-204/21 R, EU:C:2021:593), og har tilsidesat artikel 2 TEU og artikel 13, stk.
2, TEU.
Under dette anbringende har sagsøgeren endvidere gjort gældende, at Rådet har overskredet sin kompetence, for så vidt som det har forsøgt at fastlægge, hvorledes Polen skal efterkomme Domstolens retspraksis vedrørende disciplinærafde­ lingen ved den øverste domstol i Polen (herefter »disciplinærafdelingen«). 2.
Andet anbringende om, at Rådet har tilsidesat artikel 2 TEU og artikel 19, stk.
1, TEU samt artikel 47 i chartret om grundlæggende rettigheder og friheder (herefter »chartret«), hvis fortolkning er stadfæstet af Domstolen.
Til støtte for anbringendet har sagsøgeren anført, at de milepæle, som den anfægtede afgørelse er baseret på, tilsidesætter artikel 2 TEU og artikel 19, stk.
1, TEU samt chartrets artikel 47, idet de: — tillægger disciplinærafdelingens afgørelser retsvirkning i stedet for at anse dem for ugyldige,