C 418/8
DA
Den Europæiske Unions Tidende
31.10.2022
2) Artikel 123, stk.
1, TEUF og artikel 21.1 i protokol (nr.
4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, hvorefter en national centralbank, der er medlem af Det Europæiske System af Centralbanker, inden for forud fastsatte grænser med egne midler er ansvarlig for skader, som er påført tidligere indehavere af finansielle instrumenter, som den nævnte centralbank har slettet i henhold til saneringsforanstaltninger som omhandlet i direktiv 2001/24, som centralbanken har anordnet alene på betingelser af, — for det første, at disse tidligere indehavere er fysiske personer med en årlig indkomst under en tærskel, der er fastsat i denne lovgivning, og — for det andet, at de nævnte tidligere indehavere afstår fra at opnå erstatning for disse skader ved hjælp af et andet retsmiddel.
3) Artikel 130 TEUF og artikel 7 i protokol (nr.
4) om statutten for Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank skal fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for en national lovgivning, der fastsætter, at en national centralbank, der er medlem af Det Europæiske System af Centralbanker, er ansvarlig for skader forårsaget af sletning af finansielle instrumenter i henhold til saneringsforanstaltninger som omhandlet i direktiv 2001/24, der er anordnet af denne centralbank, for et beløb, der kan påvirke dens kapacitet til effektivt at udføre sine opgaver, som i prioriteret rækkefølge finansieres af — en anvendelse af hele den fortjeneste, som centralbanken har opnået fra en bestemt dato, til specielle reserver — en inddragelse af samme centralbanks almindelige reserver, der ikke må overstige 50 % af disse reserver, og — et lån med tillæg af renter hos den pågældende medlemsstat.
4) Artikel 33 i direktiv 2001/24, artikel 44-52 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut og artikel 53-62 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2013/36/EU af 26. juni 2013 om adgang til at udøve virksomhed som kreditinstitut og om tilsyn med kreditinstitutter og investeringsselskaber, om ændring af direktiv 2002/87/EF og om ophævelse af direktiv 2006/48/EF og 2006/49/EF skal fortolkes således, at bestemmelserne i disse artikler ikke finder anvendelse på oplysninger, der modtages eller fremkommer i forbindelse med gennemførelsen af saneringsforanstaltninger som omhandlet i direktiv 2001/24, som ikke har været genstand for de underretnings- og høringsprocedurer, der er fastsat i dette sidstnævnte direktivs artikel 4, 5, 8, 9, 11 og 19.
(1)
EUT C 128 af 12.4.2021.
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 15. september 2022 — FK (anmodning om præjudiciel afgørelse fra Verwaltungsgericht Wien — Østrig) (Sag C-58/21) (1) (Præjudiciel forelæggelse – koordinering af de sociale sikringsordninger – forordning (EF) nr.
883/2004 – artikel 13 – fastlæggelse af, hvilken lovgivning der skal anvendes – aftale mellem Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den ene side og Det Schweiziske Forbund på den anden side om fri bevægelighed for personer – bilag II – artikel 1, stk.
2 – en person, der udøver advokatvirksomhed, hvis interessecenter for private og erhvervsmæssige aktiviteter befinder sig i Schweiz, og som ligeledes udøver dette erhverv i to andre medlemsstater – ansøgning om førtidig alderspension – nationale bestemmelser, hvorefter den pågældende person skal give afkald på at udøve dette erhverv på den pågældende medlemsstats område og i udlandet) (2022/C 418/10) Processprog: tysk Den forelæggende ret Verwaltungsgericht Wien