C 418/8
BG
Официален вестник на Европейския съюз
31.10.2022 г.
2) Член 123, параграф 1 ДФЕС и член 21.1 от Протокол (No 4) за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, съгласно което национална централна банка, член на Европейската система на централните банки, носи отговорност за плащане със собствени средства и в предварително определени граници на обезщетение за вредите, претърпени от бивши притежатели на финансови инструменти, които тя е отменила в рамките на прилагането на постановени от нея мерки за оздравяване по смисъла на Директива 2001/24, само при условие че: — от една страна, бившите притежатели са физически лица с годишен доход под определен в това законодателство праг, и — от друга, бившите притежатели се отказват да получат обезщетение за тези вреди посредством друго правно средство за защита.
3) Член 130 ДФЕС и член 7 от Протокол (No 4) за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, съгласно което национална централна банка, член на Европейската система на централните банки, носи отговорност за вредите, настъпили в резултат от отмяната на финансови инструменти в рамките на прилагането на постановени от нея мерки за оздравяване по смисъла на Директива 2001/24, в размер, който може да засегне способността на тази банка да изпълнява ефективно своите задачи и който е финансиран в следния ред на приоритетност: — прехвърляне в специален резерв на всички печалби, реализирани от посочената централна банка, считано от определена дата, — удръжка от общия резерв на същата централна банка в размер до 50 % от тези резерв, и — заем, заедно с лихви, от съответната държава членка.
4) Член 33 от Директива 2001/24, членове 44—52 от Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции и членове 53— 62 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че предвидените в тези членове правила не са приложими за информация, получена или изготвена в рамките на прилагането на мерки за оздравяване по смисъла на Директива 2001/24 и която не е била предмет на процедурите за предоставяне на информация или за консултация, предвидени в членове 4, 5, 8, 9, 11 и 19 от последната директива.
(1)
ОВ C 128, 12.4.2021 г.
Решение на Съда (седми състав) от 15 септември 2022 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien — Австрия) — FK (Дело C-58/21) (1) (Преюдициално запитване — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) 883/2004 — Член 13 — Определяне на приложимото законодателство — Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора — Приложение II — Член 1, параграф 2 — Упражняващо адвокатската професия лице, чиято лична и професионална дейност е съсредоточена в Швейцария и което упражнява тази професия и в две други държави членки — Молба за отпускане на пенсия за осигурителен стаж и възраст при условията на ранно пенсиониране — Национална правна уредба, която изисква от заинтересованото лице да се откаже от упражняване на посочената професия на територията на съответната държава членка и в чужбина) (2022/C 418/10) Език на производството: немски Запитваща юрисдикция Verwaltungsgericht Wien