SL
C 408/16
Uradni list Evropske unije
24.10.2022
Stranke v postopku v glavni stvari Tožeče stranke: E.K., S.K. (C-80/21), B.S., W.S. (C-81/21), B.S., Ł.S. (C-82/21) Tožene stranke: D.B.P. (C-80/21), M. (C-81/21), M. (C-82/21)
Izrek 1.
Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive Sveta 93/13/EGS z dne 5. aprila 1993 o nepoštenih pogojih v potrošniških pogodbah je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni sodni praksi, v skladu s katero lahko nacionalno sodišče ugotovi nepoštenost ne celotnega pogoja pogodbe, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ampak le tistih njegovih elementov, zaradi katerih je pogoj nepošten, tako da ta pogoj po odpravi takih elementov ostane delno v veljavi, če bi taka odprava pomenila spremembo vsebine navedenega pogoja s tem, da bi vplivala na njegovo bistvo, kar mora preveriti predložitveno sodišče.
2. Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni sodni praksi, v skladu s katero lahko nacionalno sodišče, potem ko je ugotovilo ničnost nepoštenega pogoja iz pogodbe, sklenjene med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ki ne povzroči ničnosti te pogodbe v celoti, ta pogoj nadomesti z dispozitivno določbo nacionalnega prava. 3.
Člen 6(1) in člen 7(1) Direktive 93/13 je treba razlagati tako, da nasprotujeta nacionalni sodni praksi, v skladu s katero lahko nacionalno sodišče, potem ko je ugotovilo ničnost nepoštenega pogoja v pogodbi, sklenjeni med potrošnikom in prodajalcem ali ponudnikom, ki povzroči ničnost te pogodbe v celoti, pogoj, ki je bil razglašen za ničen, nadomesti bodisi z razlago izjav volje strank, da bi se izognilo razglasitvi ničnosti navedene pogodbe, bodisi z dispozitivno določbo nacionalnega prava, čeprav je bil potrošnik obveščen o posledicah ničnosti te pogodbe in jih je sprejel. 4.
Direktivo 93/13 v povezavi z načelom učinkovitosti je treba razlagati tako, da nasprotuje nacionalni sodni praksi, v skladu s katero desetletni zastaralni rok za vložitev tožbe potrošnika za povračilo zneskov, ki so bili prodajalcu ali ponudniku neupravičeno plačani na podlagi nepoštenega pogoja iz kreditne pogodbe, začne teči z dnem vsake potrošnikove izpolnitve, čeprav ta potrošnik na ta dan ni mogel sam presoditi o nepoštenosti pogoja oziroma ni vedel za nepoštenost tega pogoja, in ne glede na to, da je bila v tej pogodbi določena doba odplačevanja, v tem primeru trideset let, ki je veliko daljša od zakonsko določenega desetletnega zastaralnega roka.
(1)
UL C 242, 21.06.2021.