24.10.2022
SK
Úradný vestník Európskej únie
C 408/9
2.
Článok 8 ods.
1 nariadenia č. 2201/2003 sa má vykladať v tom zmysle, že väzba založená na štátnej príslušnosti matky a jej bydlisku pred uzavretím manželstva v členskom štáte súdu, ktorý koná o návrhu vo veciach rodičovských práv a povinností, je na účely určenia obvyklého pobytu dieťaťa irelevantná, zatiaľ čo okolnosť, že maloleté deti sa narodili v tomto členskom štáte a majú štátnu príslušnosť tohto členského štátu, nie je postačujúca. 3.
V prípade, že žiadny súd členského štátu nemá právomoc rozhodovať o návrhu na zrušenie manželského zväzku na základe článkov 3 až 5 nariadenia č. 2201/2003, článok 7 tohto nariadenia v spojení s jeho článkom 6 sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že odporca vo veci samej je štátnym príslušníkom iného členského štátu, ako je štát konajúceho súdu, bráni uplatneniu ustanovenia o zostatkovej právomoci, ktoré sa nachádza v tomto článku 7, s cieľom založiť právomoc tohto súdu, pričom ale nebráni tomu, aby súdy členského štátu, ktorého štátnym príslušníkom je odporca, mali právomoc prejednať takýto návrh podľa vnútroštátnych pravidiel právomoci tohto posledného uvedeného členského štátu.
V prípade, že žiadny súd členského štátu nemá právomoc rozhodovať o návrhu vo veciach rodičovských práv a povinností podľa článkov 8 až 13 nariadenia č. 2201/2003, článok 14 tohto nariadenia sa má vykladať v tom zmysle, že skutočnosť, že odporca vo veci samej je štátnym príslušníkom iného členského štátu, ako je členský štát konajúceho súdu, nebráni uplatneniu ustanovenia o zostatkovej právomoci, ktoré sa nachádza v tomto článku 14. 4.
Článok 7 nariadenia č. 4/2009 sa má vykladať v tom zmysle, že: — v prípade, keď sa obvyklý pobyt všetkých účastníkov sporu vo veciach vyživovacej povinnosti nenachádza v členskom štáte, možno vo výnimočných prípadoch konštatovať právomoc založenú na forum necessitatis podľa článku 7 nariadenia č. 4/2009, ak žiadny súd členského štátu nemá právomoc podľa článkov 3 až 6 tohto nariadenia, ak sa konanie nemôže účinne začať či uskutočniť alebo je úplne nemožné v treťom štáte, ktorý má so sporom úzku väzbu, a ak má tento spor dostatočnú väzbu s členským štátom konajúceho súdu; — na to, aby sa vo výnimočných prípadoch dospelo k záveru, že konanie nemožno účinne začať alebo uskutočniť v treťom štáte, je dôležité, aby na základe podrobnej analýzy skutočností uvádzaných v každom jednotlivom prípade bol prístup k spravodlivosti v tomto treťom štáte právne alebo fakticky sťažený, a to najmä uplatňovaním procesných podmienok, ktoré sú diskriminačné alebo v rozpore so základnými zárukami spravodlivého procesu, bez toho, aby účastník konania, ktorý sa odvoláva na uvedený článok 7, musel preukazovať, že neúspešne podal alebo sa pokúsil podať návrh na začatie tohto konania na súdoch toho istého tretieho štátu, — na účely konštatovania, že spor musí mať dostatočnú väzbu s členským štátom konajúceho súdu, je možné vychádzať zo štátnej príslušnosti jedného z účastníkov konania.
(1)
Ú. v.
EÚ C 423, 7.12.2020.
Rozsudok Súdneho dvora (prvá komora) z 1. augusta 2022 (návrh na začatie prejudiciálneho konania, ktorý podal Landgericht Hannover – Nemecko) – Landkreis Northeim/Daimler AG (Vec C-588/20) (1) (Návrh na začatie prejudiciálneho konania – Hospodárska súťaž – Kartely – Článok 101 ZFEÚ – Žaloby o náhradu škody spôsobenej porušením ustanovení práva hospodárskej súťaže Únie – Rozhodnutie Európskej komisie, ktorým sa konštatuje porušenie – Konanie o urovnaní – Výrobky, ktorých sa týka porušovanie právnych predpisov – Špecializované nákladné vozidlá – Nákladné vozidlá na odvoz komunálneho odpadu) (2022/C 408/10) Jazyk konania: nemčina Vnútroštátny súd, ktorý podal návrh na začatie prejudiciálneho konania Landgericht Hannover
Účastníci konania pred vnútroštátnym súdom Žalobca: Landkreis Northeim Žalovaná: Daimler AG