2022 10 24
LT
Europos Sąjungos oficialusis leidinys
C 408/9
2.
Reglamento Nr.
2201/2003 8 straipsnio 1 dalis turi būti aiškinama taip, kad, siekiant nustatyti vaiko įprastinę gyvenamąją vietą, ryšys su motinos pilietybe ir iki santuokos sudarymo buvusi jos gyvenamoji vieta valstybėje narėje, kurios teismui pateiktas prašymas dėl tėvų pareigų, neturi reikšmės, o aplinkybės, kad nepilnamečiai vaikai gimė šioje valstybėje narėje ir turi jos pilietybę, nepakanka. 3.
Tuo atveju, jei joks valstybės narės teismas neturi jurisdikcijos priimti sprendimo dėl prašymo nutraukti santuokos ryšius pagal Reglamento Nr.
2201/2003 3–5 straipsnius, šio reglamento 7 straipsnis, siejamas su šio reglamento 6 straipsniu, turi būti aiškinamas taip, kad aplinkybė, jog atsakovas pagrindinėje byloje yra kitos nei teismo, į kurį kreiptasi, valstybės narės pilietis, trukdo taikyti šiame 7 straipsnyje numatytą sąlygą, susijusią su kita jurisdikcija, siekiant pagrįsti to teismo jurisdikciją, tačiau neužkerta kelio tam, kad jo pilietybės valstybės narės teismai turėtų jurisdikciją nagrinėti tokį prašymą pagal savo nacionalines jurisdikcijos taisykles; tuo atveju, jei joks valstybės narės teismas neturi jurisdikcijos priimti sprendimo dėl prašymo dėl tėvų pareigų pagal Reglamento Nr.
2201/2003 8–13 straipsnius, šio reglamento 14 straipsnis turi būti aiškinamas taip, kad aplinkybė, jog atsakovas pagrindinėje byloje yra kitos nei teismo, į kurį kreiptasi, valstybės narės pilietis, netrukdo taikyti šiame 14 straipsnyje numatytos sąlygos, susijusios su kita jurisdikcija.
4. Reglamento Nr. 4/2009 7 straipsnis turi būti aiškinamas taip: — tuo atveju, kai visos su išlaikymo prievolėmis susijusios bylos šalys neturi įprastinės gyvenamosios vietos valstybėje narėje, jurisdikcija, išimtiniais atvejais grindžiama šiame 7 straipsnyje numatyta forum necessitatis taisykle, gali būti nustatyta, jei joks valstybės narės teismas neturi jurisdikcijos pagal šio reglamento 3–6 straipsnius, jei bylos nagrinėjimas negali būti pagrįstai pradėtas ar vykti arba būtų neįmanomas trečiojoje valstybėje, su kuria ginčas yra glaudžiai susijęs, ir jei ginčas yra pakankamai susijęs su valstybe nare, į kurios teismą kreiptasi; — siekiant išimtiniais atvejais pripažinti, kad bylos nagrinėjimas negali būti pagrįstai pradėtas ar vykti trečiojoje valstybėje, svarbu, kad, išsamiai išanalizavus kiekvienu konkrečiu atveju nurodytas aplinkybes, būtų nustatyta, kad teisė kreiptis į teismą šioje trečiojoje valstybėje yra teisiškai ar faktiškai apsunkinta visų pirma dėl diskriminacinių ar pagrindinėms teisingo bylos nagrinėjimo garantijoms prieštaraujančių procedūrinių sąlygų taikymo, nereikalaujant, kad minėtu 7 straipsniu besiremianti šalis įrodytų, jog ji nesėkmingai inicijavo ar bandė inicijuoti šią bylą tos pačios trečiosios valstybės teismuose; ir — siekiant pripažinti, kad ginčas yra pakankamai susijęs su teismo, į kurį kreiptasi, valstybe nare, galima remtis vienos iš šalių pilietybe.
(1)
OL C 423, 2020 12 7.
2022 m. rugpjūčio 1 d.
Teisingumo Teismo (pirmoji kolegija) sprendimas byloje (Landgericht Hannover (Vokietija) prašymas priimti prejudicinį sprendimą) Landkreis Northeim / Daimler AG (Byla C-588/20) (1) (Prašymas priimti prejudicinį sprendimą – Konkurencija – Karteliai – SESV 101 straipsnis – Ieškiniai dėl žalos, patirtos dėl Europos Sąjungos konkurencijos teisės nuostatų pažeidimo, atlyginimo – Europos Komisijos sprendimas, kuriuo konstatuojamas pažeidimas – Susitarimo procedūra – Su pažeidimu susijusios prekės – Specializuoti sunkvežimiai – Šiukšlių surinkimo sunkvežimiai) (2022/C 408/10) Proceso kalba: vokiečių Prašymą priimti prejudicinį sprendimą pateikęs teismas Landgericht Hannover
Šalys pagrindinėje byloje Ieškovė: Landkreis Northeim Atsakovė: Daimler AG