HR
C 408/16
Službeni list Europske unije
24.10.2022.
Stranke glavnog postupka Tužitelji: E.K., S.K. (C-80/21), B.S., W.S. (C-81/21), B.S., Ł.S. (C-82/21) Tuženici: D.B.P. (C-80/21), M. (C-81/21), M. (C-82/21)
Izreka 1.
Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1.
Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993.
o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da im se: protivi nacionalna sudska praksa prema kojoj nacionalni sud može utvrditi nepoštenost, ne cijele odredbe ugovora sklopljenog između potrošača i prodavatelja robe ili pružatelja usluga, nego samo njezinih dijelova koji ju čine nepoštenom, tako da je ta odredba, nakon uklanjanja tih dijelova, i dalje djelomično važeća, kada takvo uklanjanje ima učinak izmjene sadržaja navedene odredbe kojom se utječe na njezinu bit, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri. 2.
Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1.
Direktive 93/13 treba tumačiti na način da im se: protivi nacionalna sudska praksa prema kojoj nacionalni sud, nakon što utvrdi ništavost nepoštene odredbe ugovora sklopljenog između potrošača i prodavatelja robe ili pružatelja usluga koja ne čini taj ugovor ništavim u cijelosti, tu odredbu može zamijeniti dispozitivnom odredbom nacionalnog prava. 3.
Članak 6. stavak 1. i članak 7. stavak 1.
Direktive 93/13 treba tumačiti na način da im se: protivi nacionalna sudska praksa prema kojoj nacionalni sud, nakon što utvrdi ništavost nepoštene odredbe ugovora sklopljenog između potrošača i prodavatelja robe ili pružatelja usluga koja taj ugovor čini ništavim u cijelosti, ništavu odredbu može zamijeniti bilo tumačenjem izjava volje ugovornih strana, kako bi se izbjeglo utvrđenje ništavosti navedenog ugovora, ili dispozitivnom odredbom nacionalnog prava, čak i ako je potrošač bio obaviješten o posljedicama ništavosti tog ugovora te ih je prihvatio. 4.
Direktivu 93/13, u vezi s načelom djelotvornosti, treba tumačiti na način da joj se: protivi nacionalna sudska praksa u skladu s kojom rok zastare od deset godina za potrošačev zahtjev za povrat iznosa koje je na temelju nepoštene odredbe ugovora o kreditu neosnovano platio prodavatelju robe ili pružatelju usluga, počinje teći od dana svakog potrošačeva ispunjenja činidbe, čak i ako potrošač na taj nije bio u mogućnosti sam ocijeniti nepoštenost ugovorne odredbe odnosno nije znao za nepoštenost navedene odredbe, bez uzimanja u obzir činjenice da je rok otplate, u ovom slučaju trideset godina, znatno duži od zakonskog roka zastare od 10 godina.
(1)
SL C 242, 21. 6.
2021.