24.10.2022.
HR
Službeni list Europske unije
C 408/9
2.
Članak 8. stavak 1.
Uredbe br.
2201/2003 treba tumačiti na način da, u svrhu utvrđivanja uobičajenog boravišta djeteta, povezanost s majčinim državljanstvom i njezin boravak, prije sklapanja braka, u državi članici suda pred kojim je pokrenut postupak koji se odnosi na roditeljsku odgovornost, nije relevantan, dok je okolnost da su maloljetna djeca rođena u toj državi članici i da su njezini državljani nedostatna. 3.
U slučaju da nijedan sud države članice nije nadležan odlučivati o zahtjevu za raskid bračne veze u skladu s člancima 3. do 5.
Uredbe br.
2201/2003, članak 7. te uredbe, u vezi s njezinim člankom 6., treba tumačiti na način da činjenica da je tuženik u glavnom postupku državljanin države članice koja nije država suda pred kojim je pokrenut postupak sprječava primjenu odredbe o supsidijarnoj nadležnosti predviđene tim člankom 7. za utvrđivanje nadležnosti tog suda, a da ne sprječava nadležnost sudova države članice čiji je on državljanin za odlučivanje o takvom zahtjevu primjenom nacionalnih pravila o nadležnosti potonje države članice.
U slučaju da nijedan sud države članice nije nadležan za odlučivanje o zahtjevu koji se odnosi na roditeljsku odgovornost na temelju članaka 8. do 13.
Uredbe br.
2201/2003, članak 14. te uredbe treba tumačiti na način da činjenica da je tuženik iz glavnog postupka državljanin države članice koja nije država suda pred kojim je pokrenut postupak ne sprječava primjenu odredbe o supsidijarnoj nadležnosti previđene u tom članku 14. 4.
Članak 7.
Uredbe br. 4/2009 treba tumačiti na način da: — u slučaju da uobičajeno boravište nijedne od stranaka u stvarima koje se odnose na obveze uzdržavanja nije u nekoj državi članici, u iznimnim slučajevima može se utvrditi nadležnost koja se temelji na primjeni forum necessitatis iz tog članka 7., ako nijedan sud države članice nije nadležan na temelju članaka 3. i 6. te uredbe, ako postupak nije moguće pokrenuti ili provesti u razumnim okvirima u trećoj državi s kojom je spor usko povezan ili nije moguć, ili postoji dovoljna povezanost s državom članicom suda pred kojim je pokrenut postupak; — kako bi se smatralo da u iznimnim slučajevima postupak nije moguće pokrenuti ili provesti u razumnim okvirima u trećoj državi, važno je da je, nakon detaljne analize elemenata iznesenih u svakom konkretnom slučaju, pristup pravosuđu u toj trećoj državi otežan, pravno ili činjenično, posebno ako se primjenjuju nepošteni postupovni uvjeti koji su diskriminatorni ili protivni temeljnim jamstvima poštenog suđenja, a da se od stranke koja se poziva na navedeni članak 7. ne zahtijeva da dokaže da je neuspješno pokrenula ili pokušala pokrenuti taj postupak pred sudovima iste treće države, i — kako bi se smatralo da je spor dovoljno povezan s državom članicom suda pred kojim je pokrenut postupak, moguće je osloniti se na državljanstvo jedne od stranaka.
(1)
SL C 423, 7. 12.
2020.
Presuda Suda (prvo vijeće) od 1. kolovoza 2022. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Landgericht Hannover – Njemačka) – Landkreis Northeim/Daimler AG (Predmet C-588/20) (1) („Zahtjev za prethodnu odluku – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Članak 101.
UFEU-a – Tužba za naknadu štete zbog povrede odredbi prava tržišnog natjecanja Unije – Odluka Europske komisije kojom se utvrđuje povreda – Postupak nagodbe – Proizvodi na koje se odnosi povreda – Specijalizirani kamioni – Kamioni za prikupljanje kućanskog otpada”) (2022/C 408/10) Jezik postupka: njemački Sud koji je uputio zahtjev Landgericht Hannover
Stranke glavnog postupka Tužitelj: Landkreis Northeim Tuženik: Daimler AG