C 408/16
FI
Euroopan unionin virallinen lehti
24.10.2022
Pääasian asianosaiset Kantajat: E.K. ja S.K. (C-80/21), B.S. ja W.S. (C-81/21) sekä B.S. ja Ł.S. (C-82/21) Vastaajat: D.B.P. (C-80/21), M. (C-81/21), M. (C-82/21)
Tuomiolauselma 1) Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei voi todeta kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välillä tehdyn sopimuksen ehtoa kohtuuttomaksi kokonaisuudessaan vaan ainoastaan ehdon niiden osatekijöiden osalta, jotka tekevät siitä kohtuuttoman, joten kyseinen ehto jää tällaisten osatekijöiden poistamisen jälkeen osittain tehokkaaksi, kun tällainen poistaminen merkitsee mainitun ehdon sisällön muuttamista vaikuttamalla sen keskeiseen sisältöön, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava.
2) Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin voi sen jälkeen, kun se on todennut kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen sisältyvän kohtuuttoman ehdon pätemättömyyden, joka ei johda kyseisen sopimuksen pätemättömyyteen kokonaisuudessaan, korvata tämän ehdon dispositiivisella kansallisen oikeuden säännöksellä.
3) Direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin voi sen jälkeen, kun se on todennut kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan väliseen sopimukseen sisältyvän kohtuuttoman ehdon pätemättömyyden, joka aiheuttaa kyseisen sopimuksen pätemättömyyden kokonaisuudessaan, korvata pätemättömän ehdon joko sopimuspuolten tahdon tulkinnalla sopimuksen pätemättömyyden toteamisen välttämiseksi taikka dispositiivisella kansallisen oikeuden säännöksellä silloinkin, kun kuluttajalle on ilmoitettu kyseisen sopimuksen pätemättömyyden seuraukset ja hän on hyväksynyt ne.
4) Direktiiviä 93/13, luettuna tehokkuusperiaatteen valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kymmenen vuoden vanhentumisaika kuluttajan vaatimukselle elinkeinonharjoittajalle lainasopimuksen kohtuuttoman ehdon nojalla perusteettomasti maksettujen määrien palauttamiseksi alkaa kulua siitä ajankohdasta, jona kuluttaja on tehnyt kunkin suorituksen, vaikka kuluttaja ei voinut kyseisenä ajankohtana itse arvioida sopimusehdon kohtuuttomuutta tai hän ei ole ollut tietoinen kyseisen ehdon kohtuuttomuudesta, ja ottamatta huomioon sitä, että kyseiseen sopimukseen perustuva takaisinmaksuaika – tässä tapauksessa 30 vuotta – oli huomattavasti pidempi kuin lakisääteinen kymmenen vuoden vanhentumisaika.
(1)
EUVL C 242, 21.6.2021.