C 408/16
ET
Euroopa Liidu Teataja
24.10.2022
Põhikohtuasja pooled Hagejad: E.K., S.K. (C-80/21), B.S., W.S. (C-81/21), B.S., Ł.S. (C-82/21) Kostjad: D.B.P. (C-80/21), M. (C-81/21), M. (C-82/21)
Resolutsioon 1.
Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt kohus ei pruugi tuvastada mitte tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingus sisalduva tingimuse kui terviku, vaid üksnes selle tingimuse ebaõiglaseks muutvate elementide ebaõiglust, mille tagajärjel jääb lepingutingimus pärast niisuguste elementide väljajätmist osaliselt kehtima, kui sellise lepingust väljajätmise tagajärjel muudetaks kõnealuse lepingutingimuse sisu, mõjutades selle põhiolemust – seda tuleb kontrollida riigisisesel kohtul. 2.
Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt võib liikmesriigi kohus pärast seda, kui ta on tuvastanud tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingus sisalduva ebaõiglase tingimuse tühisuse, mis ei too kaasa selle lepingu kui terviku tühisust, asendada selle tingimuse riigisisese õiguse dispositiivse sättega. 3.
Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt võib liikmesriigi kohus, pärast seda, kui ta on tuvastanud müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingus sisalduva ebaõiglase tingimuse tühisuse, mis toob kaasa kogu lepingu tühisuse, asendada tingimuse, mille tühisus on tuvastatud, kas poolte tahte tõlgendusega, et vältida lepingu tühisust, või riigisisese õiguse dispositiivse sättega, ehkki tarbijat oli asjasse puutuva lepingu tühisuse tagajärgedest teavitatud ja ta nõustus nendega. 4.
Direktiivi 93/13 tuleb tõhususe põhimõttest lähtudes tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt kümneaastane aegumistähtaeg, mis on kohaldatav tarbija hagile, millega nõutakse müüjale või teenuste osutajale laenulepingus sisaldunud ebaõiglase tingimuse rakendamisel alusetult tasutud summade väljaandmist, hakkab kulgema selle tarbija igakordse soorituse kuupäeval, isegi kui tarbija ei olnud sel kuupäeval võimeline ise hindama lepingutingimuse ebaõiglust või ei teadnud, et see tingimus on ebaõiglane, ning arvestamata asjaolu, et lepingul oli tagasimaksetähtaeg – käesoleval juhtumil kolmkümmend aastat, mis on oluliselt pikem kui seadusjärgne kümneaastane aegumistähtaeg.
(1)
ELT C 242, 21.6.2021.