C 380/20
SV
Europeiska unionens officiella tidning
3.10.2022
1.
Första grunden: Felaktig rättstillämpning vid tolkningen och tillämpningen av svarandens verktyg för omplaceringar, nämligen styrelsens beslut 2016-016, i den mån som det, enligt svaranden, i detta beslut föreskrivs att omplaceringar för varje lönegrad är beroende av ett krav, som den personal som ska omplaceras måste uppfylla, på minsta genomsnittliga tjänstgöringstid i varje lönegrad, vilket i sökandens fall, som tillhörde lönegrad AD 9, uppgick till fyra år.
Sökanden åberopar det faktum att vederbörande har erhållit ett mycket stort antal omklassificeringspoäng och att sökandens lönegrad, liksom lönegrad AD 10, var de enda AD-klasser på vilka det ovannämnda kravet på tjänstgöringstid tillämpades. 2.
Andra grunden, i andra hand: Det ovannämnda beslutet är rättsstridigt, eftersom det är oförenligt med ett flertal principer och regler som gäller för tjänstemän, bland annat de som rör omplacering på grundval av meriter. 3.
Tredje grunden, i tredje hand: Åsidosättande av principen om likabehandling, av principen om rimliga karriärmöjlig­ heter och det har gjorts en uppenbart oriktig bedömning, eftersom omplaceringarna för alla AD-lönegrader utom sökandens och lönegrad AD 10 har skett trots att kravet på minsta genomsnittliga tjänstgöringstid inte var uppfyllt.
Talan väckt den 2 augusti 2022 – Sverige/Kommissionen (Mål T-485/22) (2022/C 380/24) Rättegångsspråk: svenska Parter Sökande: Konungariket Sverige (ombud: H. Shev och F.-L. Göransson) Svarande: Europeiska kommissionen
Yrkanden Sökanden yrkar att tribunalen ska — ogiltigförklara Europeiska kommissionens genomförandebeslut (EU) 2022/908 av den 8 juni 2022 om undantagande från unionsfinansiering av vissa betalningar som verkställts av medlemsstaterna inom ramen för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) och inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) (1), i den del beslutet för Sverige innebär en schablonkorrigering om fem procent motsvarande ett belopp på 13 856 996,64 euro avseende stöd som betalats ut till Sverige för ansökningsåren 2017, 2018 och 2019, och — förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Grunder och huvudargument Till stöd för sin talan åberopar sökanden tre grunder. 1.
Första grunden: Kommissionen har, enligt sökanden, inte uppfyllt sin motiveringsskyldighet eftersom det inte tydligt framgår hur kommissionen resonerat när den fattat sitt beslut, eller vilka brister som kommissionen lägger Sverige till last.
Det saknas därmed tillräckliga upplysningar för att bedöma om det omtvistade beslutet är välgrundat. 2.
Andra grunden: Sökanden gör gällande att kommissionen har åsidosatt artikel 52 i förordning 1306/2013 (2) och artiklarna 28–29 i kommissionens genomförandeförordning (EU) 809/2014 av den 17 juli 2014 om regler för tillämpningen av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 vad gäller det integrerade administrations- och kontrollsystemet, landsbygdsutvecklingsåtgärder och tvärvillkor (3), genom att kommissionen gjort en felaktig bedömning när den fann att det förelåg systematiska brister i genomförande av korskontroller, som rör kvaliteten på LPIS-uppdateringar, vilket anses utgöra en brist i den grundläggande kontrollen.
Detta eftersom 1) kvaliteten av uppdateringen i LPIS endast kan bedömas i förhållande till blockdatabasen i sin helhet, 2) kommissionens urval av block för granskning varit alltför begränsat för att kunna påvisa en systematisk brist, och 3) kommissionens slutsats om antal bristfälliga block och felfrekvens – som tycks legat till grund för kommissionens bedömning att det föreligger en systematisk brist i LPIS-uppdateringen – inte är korrekt.