C 380/4
RO
Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
3.10.2022
Cealaltă parte din procedură: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Lublinie
Întrebările preliminare 1) Articolul 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1) [...] trebuie interpretat în sensul că, în situația în care angajatul unei persoane impozabile înregistrate în scopuri de TVA a emis o factură frauduloasă în care figurează TVA-ul și în care a menționat datele angajatorului ca persoană impozabilă, fără știrea sau consimțământul angajatorului, persoana care menționează TVA-ul în factură, obligată la plata TVA, trebuie să fie considerată: — persoana impozabilă înregistrată în scopuri de TVA, ale cărei date au fost utilizate în mod nelegal în factură sau — angajatul care a menționat în mod nelegal TVA-ul în factură utilizând datele unei persoane impozabile înregistrate în scopuri de TVA?
2) Pentru a stabili cine trebuie considerat, în sensul articolului 203 din Directiva 2006/112/CE a Consiliului citată anterior, ca fiind persoana care menționează TVA-ul pe o factură și care este obligată la plata TVA-ului în circumstanțele prevăzute la punctul 1), este relevant[,] dacă persoana impozabilă înregistrată în scopuri de TVA care angajează un salariat ce înscrie în mod nelegal într-o factură TVA datele persoanei impozabile care îl angajează poate fi acuzată de lipsă de diligență în supravegherea angajatului?
(1)
JO 2006, L 347, p. 1, Ediție specială, 09/vol.
3, p. 7.
Cerere de decizie preliminară introdusă de Raad van State (Țările de Jos) la 7 iulie 2022 – RTL Nederland BV, RTL Nieuws BV; Cealaltă parte din procedură: Minister van Infrastructuur en Waterstaat (Cauza C-451/22) (2022/C 380/06) Limba de procedură: neerlandeza Instanța de trimitere Raad van State
Părțile din procedura principală Apelante: RTL Nederland BV, RTL Nieuws BV Cealaltă parte din procedură: Minister van Infrastructuur en Waterstaat
Întrebările preliminare 1) Ce trebuie să se înțeleagă prin „informații detaliate privind evenimentele” și „un nivel adecvat de confidențialitate” în sensul articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul privind evenimentele (1) și în lumina dreptului la libertatea de exprimare și de informare prevăzut la articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 10 din CEDO?
2) Articolul 15 alineatul (1) din Regulamentul privind evenimentele, în lumina dreptului la libertatea de exprimare și de informare prevăzut la articolul 11 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene și la articolul 10 din CEDO, trebuie interpretat în sensul că acesta este compatibil cu o normă națională precum cea în discuție în litigiul principal, în temeiul căreia nicio informație provenită din evenimentele raportate nu poate fi făcută publică?
3) În cazul unui răspuns negativ la a doua întrebare: autorității naționale competente îi este permis să aplice o reglementare națională generală privind divulgarea, în temeiul căreia informațiile nu sunt furnizate, în măsura în care furnizarea acestora nu prevalează, de exemplu, asupra intereselor legate de relațiile cu alte state și cu organizații internaționale, de inspecția, controlul și supravegherea de către autoritățile administrative, de respectarea vieții private și de prevenirea avantajării și dezavantajării în mod disproporționat a persoanelor fizice și juridice?