ET
C 380/16
Euroopa Liidu Teataja
3.10.2022
2.
Teine väide: vaidlustatud otsus on vastuolus põhjendamiskohustusega, mis tuleneb ELTL artikli 296 lõikest 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 1 ja lõike 2 punktist c ning harta artikli 47 lõikes 1 ette nähtud põhiõigusega tõhusale õiguskaitsevahendile, sest see sisaldab põhjendamislünki, eelkõige kuna kostja on selles mitmel puhul eksinud õiguspärase kaalutlusõiguse kohaldamisel ja kuna selles ei ole esitatud muude asutuste andmeid ning kuna otsuse kohtulik kontroll on praktiliselt võimatu. 3.
Kolmas väide: vaidlustatud otsus on vastuolus määruse (EL) nr 806/2014 artiklitega 69 ja 70 ning harta artiklitega 16, 17, 41 ja 53, kuna kostja on määratlenud aasta sihtaseme vääralt, teise võimalusena väidab hageja, et määruse (EL) nr 806/2014 artiklid 69 ja 70 on vastuolus hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusega. 4.
Neljas väide: delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artiklid 6, 7 ja 9 ning I lisa on vastuolus hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusega, muu hulgas seetõttu, et need rikuvad riskile vastava osamakse arvestamise nõuet, proportsionaalsuse põhimõtet ja asjaolude täieliku arvestamise nõuet. 5.
Viies väide: vaidlustatud otsus rikub hageja ettevõtlusvabadust, mis on sätestatud harta artiklis 16, ja proportsionaalsuse põhimõtet, sest aluseks võetud riskiga korrigeerimise kordajad ei ole kooskõlas hageja keskmisest parema riskiprofiiliga. 6.
Kuues väide: vaidlustatud otsus rikub harta artikleid 16 ja 20, proportsionaalsuse põhimõtet ja õigust heale haldusele, sest kostja on selles mitmel puhul eksinud kaalutlusõiguse kohaldamisel. 7.
Seitsmes väide: delegeeritud määruse artikli 20 lõike 1 esimene ja teine lause on vastuolus direktiivi 2014/59/EL (3) artikli 103 lõikega 7 ning põhimõttega, et osamaksed tuleb määrata vastavalt riskile.
(1) (2) (3)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määrus (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1).
Nõukogu 15. aprilli 1958. aasta määrus nr 1, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (EÜT 1958, 17, lk 385; ELT eriväljaanne 01/01, lk 3).
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT 2014, L 173, lk 190).
12. juulil 2022 esitatud hagi – PU versus Euroopa Prokuratuur (Kohtuasi T-442/22) (2022/C 380/19) Kohtumenetluse keel: kreeka Pooled Hageja: PU (esindaja: advokaat P. Yatagantzidis) Kostja: Euroopa Prokuratuur
Nõuded Hageja palub Üldkohtul: — tühistada vaidlustatud otsused, st: a) otsus nr 015/2022, mille kostja kolleegium tegi 23. märtsil 2022, ning millega jäeti rahuldamata 3. detsembri 2021. aasta kaebus kostja kolleegiumi 8. septembri 2021. aasta otsuse nr 090/2021 peale; (b) kostja kolleegiumi 8. septembri 2021. aasta otsus nr 090/2021; (c) kostja kolleegiumi 30. mai 2022. aasta otsus nr 021/2022; ning (d) kostja organite mis tahes muu seotud akt või tegematajätmine;