C 380/8
ET
Euroopa Liidu Teataja
3.10.2022
ÜLDKOHUS 28. juunil 2022 esitatud hagi – Landesbank Baden-Württemberg versus SRB (Kohtuasi T-396/22) (2022/C 380/10) Kohtumenetluse keel: saksa Pooled Hageja: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Saksamaa) (esindajad: advokaadid H. Berger ja M. Weber) Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB)
Nõuded Hageja palub Üldkohtul: — tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 11. aprilli 2022. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2022. aasta ex-ante osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2022/18) ja selle lisad osas, milles vaidlustatud otsus ja selle I, II ja III lisa puudutavad hageja osamakset; — mõista kohtukulud välja kostjalt.
Teise võimalusena, juhul kui Üldkohus asub seisukohale, et vaidlustatud otsust ei ole õiguslikult olemas, kuna kostja ei koostanud seda riigikeeles ja tühistamishagi on hagi eseme puudumise tõttu vastuvõetamatu, palub hageja Üldkohtul, — tuvastada, vaidlustatud otsust ei ole hagejat puudutavas osas õiguslikult olemas; — mõista kohtukulud välja kostjalt.
Väited ja peamised argumendid Hagi põhjenduseks esitab hageja üheksa väidet. 1.
Esimene väide: vaidlustatud otsus on vastuolus määruse (EL) nr 806/2014 (1) artikli 81 lõikega 1 koosmõjus nõukogu 15. aprilli 1958. aasta määruse nr 1 (2), artikliga 3, kuna see ei ole koostatud hageja kasutatavas ametlikus keeles, ehk saksa keeles. 2.
Teine väide: vaidlustatud otsus on vastuolus põhjendamiskohustusega, mis tuleneb ELTL artikli 296 lõikest 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 1 ja lõike 2 punktist c ning harta artikli 47 lõikes 1 ette nähtud põhiõigusega tõhusale õiguskaitsevahendile, sest see sisaldab põhjendamislünki, eelkõige kuna kostja on selles mitmel puhul eksinud õiguspärase kaalutlusõiguse kohaldamisel ja kuna selles ei ole esitatud muude asutuste andmeid ning kuna otsuse kohtulik kontroll on praktiliselt võimatu. 3.
Kolmas väide: vaidlustatud otsus on vastuolus määruse (EL) nr 806/2014 artiklitega 69 ja 70 ning harta artiklitega 16, 17, 41 ja 53, kuna kostja on määratlenud aasta sihtaseme vääralt, teise võimalusena väidab hageja, et määruse (EL) nr 806/2014 artiklid 69 ja 70 on vastuolus hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusega. 4.
Neljas väide: delegeeritud määruse (EL) 2015/63 (3) artikli 7 lõike 4 teine lause on vastuolus hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusega, kuna objektiivselt asjakohatult ja ebaproportsionaalselt tehakse vahet krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi (IPS) liikmetel ning vähendatakse IPS-näitaja tähtsust.