C 380/20
DA
Den Europæiske Unions Tidende
3.10.2022
1.
Første anbringende om en retlig fejl ved fortolkningen og anvendelsen af sagsøgtes instrument vedrørende omklassificeringer, dvs. Management Boards afgørelse 2016-016, for så vidt som denne afgørelse ifølge sagsøgte gør omklassificeringer for hver lønklasse afhængig af en betingelse om en gennemsnitlig minimumsanciennitet i lønklassen, som de ansatte, der skal omklassificeres, skal opfylde, og som for så vidt angår sagsøgeren, der er ansat i lønklasse AD 9, var på fire år.
Sagsøgeren har gjort gældende, at han har opnået et meget højt antal omklassificeringspoint, og at hans lønklasse sammen med lønklasse AD 10 var de eneste AD-lønklasser, som den ovennævnte anciennitetsbetingelse blev anvendt på. 2.
Andet anbringende, som fremsættes subsidiært, vedrører ulovligheden af den ovennævnte afgørelse, idet den er uforenelig med en række principper og regler i tjenestemandsretten, navnlig dem, der vedrører omklassificering på grundlag af fortjeneste. 3.
Tredje anbringende, som fremsættes mere subsidiært, vedrører tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet, af princippet om retten til en karriere og et åbenbart urigtigt skøn, i det omfang, at omklassificeringerne for alle AD-lønklasser, bortset fra sagsøgerens lønklasse og lønklasse AD 10, skete på trods af, at betingelsen om minimumsgennemsnits­ anciennitet ikke var opfyldt.
Sag anlagt den 2. august 2022 — Sverige mod Kommissionen (Sag T-485/22) (2022/C 380/24) Processprog: svensk Parter Sagsøger: Kongeriget Sverige (ved H. Shev og F.-L. Göransson, som befuldmægtigede) Sagsøgt: Europa-Kommissionen
Sagsøgerens påstande — Kommissionens gennemførelsesafgørelse (EU) 2022/908 af 8. juni 2022 om udelukkelse fra EU-finansiering af visse udgifter, som medlemsstaterne har afholdt inden for rammerne af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL) og Den Europæiske Landbrugsfond for Udvikling af Landdistrikterne (ELFUL) (1), annulleres, for så vidt som den for Sveriges vedkommende indebærer en fast korrektion på 5 %, svarende til et beløb på 13 856 996,64 EUR, i forbindelse med støtte udbetalt til Sverige for ansøgningsårene 2017, 2018 og 2019. — Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter Til støtte for søgsmålet har sagsøgeren fremsat tre anbringender. 1.
Med det første anbringende gøres det gældende, at Kommissionen efter sagsøgerens opfattelse ikke har overholdt sin begrundelsespligt, eftersom hverken de betragtninger, som Kommissionen lagde til grund, da den traf afgørelse, eller de mangler, som foreholdes Sverige, er nærmere angivet.
Der foreligger derfor ikke tilstrækkelige oplysninger med henblik på at afgøre, om den anfægtede afgørelse er velbegrundet. 2.
Med det andet anbringende gøres det gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 52 i forordning nr.
1306/2013 (2) samt artikel 28 og 29 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr.
809/2014 af 17. juli 2014 om gennemførelsesbestemmelser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
1306/2013 for så vidt angår det integrerede forvaltnings- og kontrolsystem, foranstaltninger til udvikling af landdistrikterne og krydsoverensstem­ melse (3), idet Kommissionen anlagde et urigtigt skøn, da den fandt, at der forelå systemmangler ved udførelsen af krydskontroller, som påvirker kvaliteten af LPIS-opdateringer, hvilket anses for at udgøre en svaghed i krydskontrollerne.
Det forholder sig således, idet 1) kvaliteten af LPIS-opdateringen kun kan bedømmes på grundlag af jordparceldatabasen i sin helhed, 2) Kommissionens valg af de landbrugsparceller, der skulle undersøges, var for begrænset med henblik på at kunne påvise en systemisk mangel, og 3) Kommissionens konklusion vedrørende antallet af mangelfulde jordparceller og fejlprocenten — hvilket tilsyneladende lå til grund for Kommissionens vurdering om, at der foreligger en systemisk fejl i LPIS-opdateringen — ikke er korrekt.