DA
C 380/16
Den Europæiske Unions Tidende
3.10.2022
2.
Andet anbringende: Afgørelsen tilsidesætter begrundelsespligten i henhold til artikel 296, stk.
2, TEUF og artikel 41, stk.
1, og artikel 41, stk.
2, litra c), i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (herefter »chartret«) og den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse i henhold til chartrets artikel 47, stk.
1, idet der foreligger begrundelsesmangler, navnlig i forbindelse med sagsøgtes anvendelse af flere skønsbeføjelser tillagt ved lov, og idet oplysninger om de andre institutter ikke offentliggøres, således at en domstolsprøvelse af afgørelsen er praktisk umulig. 3.
Tredje anbringende: Afgørelsen tilsidesætter artikel 69 og 70 i forordning (EU) nr.
806/2014 og chartrets artikel 16, 17, 41 og 53, idet Afviklingsinstansen har fastsat det årlige målniveau fejlagtigt; Subsidiært strider artikel 69 og 70 i forordning (EU) nr.
806/2014 mod trinhøjere retsregler. 4.
Fjerde anbringende: Artikel 6, 7 og 9 i den delegerede forordning (EU) nr.
2015/63 og bilag I hertil strider mod trinhøjere retsregler, bl.a.
idet de tilsidesætter princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen, proportionalitetsprincippet og princippet om en fuldstændig hensyntagen til de faktiske omstændigheder. 5.
Femte anbringende: Afgørelsen tilsidesætter sagsøgerens frihed til at oprette og drive egen virksomhed i henhold til chartrets artikel 16 samt proportionalitetsprincippet, idet de risikojusteringsmultiplikatorer, der er blevet lagt til grund, ikke er i overensstemmelse med sagsøgerens gode risikoprofil, som er bedre end gennemsnittet. 6.
Sjette anbringende: Afgørelsen tilsidesætter chartrets artikel 16 og 20 samt proportionalitetsprincippet og retten til en god forvaltning, idet der er sket åbenbare fejl ved sagsøgtes udøvelse af adskillige skønsbeføjelser. 7.
Syvende anbringende: Artikel 20, stk.
1, første og andet punktum, i den delegerede forordning strider mod artikel 103, stk.
7, i direktiv 2014/59/EU (3) og mod princippet om en beregning af bidraget, der tager passende hensyn til risikoen.
(1) (2) (3)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
806/2014 af 15.7.2014 om ensartede regler og en ensartet procedure for afvikling af kreditinstitutter og visse investeringsselskaber inden for rammerne af en fælles afviklingsmekanisme og en fælles afviklingsfond og om ændring af forordning (EU) nr.
1093/2010 (EUT 2014, L 225, s. 1).
Rådets forordning nr.
1 om den ordning, der skal gælde for Det europæiske økonomiske Fællesskab på det sproglige område (EFT 1958, 17, den danske specialudgave: serie I bind 1952-1958 s.
59 — 59).
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2014/59/EU af 15.5.2014 om et regelsæt for genopretning og afvikling af kreditinstitutter og investeringsselskaber og om ændring af Rådets direktiv 82/891/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/24/EF, 2002/47/EF, 2004/25/EF, 2005/56/EF, 2007/36/EF, 2011/35/EU, 2012/30/EU og 2013/36/EU samt forordning (EU) nr.
1093/2010 og (EU) nr.
648/2012 (EUT 2014, L 173, s. 190).
Sag anlagt den 12. juli 2022 — PU mod Den Europæiske Anklagemyndighed (Sag T-442/22) (2022/C 380/19) Processprog: græsk Parter Sagsøger: PU (ved advokat P. Yatagantzidis) Sagsøgt: Den Europæiske Anklagemyndighed (EPPO)
Sagsøgerens påstande — Annullation af de anfægtede afgørelser, dvs.: a) EPPO’s kollegiums afgørelse nr.
015/2022 af 23. marts 2022 om afslag på den klage, der var indgivet den 3. december 2021 over EPPO’s kollegiums afgørelse nr.
090/2021 af 8. september 2021, b) EPPO’s kollegiums afgørelse nr.
090/2021 af 8. september 2021, c) EPPO’s kollegiums afgørelse nr.
021/2022 af 30. maj 2022 og d) enhver hermed beslægtet handling eller undladelse fra EPPO’s organers side.