3.10.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 380/7
(iii) podpůrně k výše uvedeném návrhu, aby vrátil věc Tribunálu, přičemž v takovém případě bude o nákladech řízení rozhodnuto později.
Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty Navrhovatelka uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku proti napadenému rozsudku osm důvodů.
Prostřednictvím prvního důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje článek 47 Listiny základních práv Evropské unie („Listina“) a článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“), jelikož napadený rozsudek konstatuje, že odůvodnění rozhodnutí o řešení krize je dostačující a není rozporné.
Prostřednictvím druhého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje článek 47 Listiny, jelikož konstatuje: (i) že navrhovatelka je třetí osobou, (ii) že důvěrnost rozhodnutí o řešení krize, ocenění 1 a ocenění 2 je odůvodněná, (iii) že odůvodnění lze zpřístupnit, jakmile je podána žaloba, a (iv) že úplné znění rozhodnutí o řešení krize není pro řešení sporu relevantní.
Prostřednictvím třetího důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje článek 18 nařízení 806/2014, povinnost řádné péče a článek 296 SFEU, jelikož nebyly zohledněny relevantní skutečnosti a existovala alternativní řešení.
Prostřednictvím čtvrtého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění článků 14 a 20 nařízení 806/2014, povinnosti řádné péče a článku 296 SFEU, jelikož (i) maximalizace prodejní ceny je vázána na zásady hospodářské soutěže a transparentnosti, (ii) řízení nesplňovalo stanovené požadavky a (iii) každopádně veřejný zájem neodůvodňuje porušení článku 14 nařízení 806/2014.
Prostřednictvím pátého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje povinnost řádné péče, článek 17 Listiny, článek 14 nařízení 806/2014 a právo na obhajobu, jelikož: (i) přičítá navrhovatelce, že neprokázala, jak bylo dosaženo cílů řešení krize, když byly uvedené cíle důvěrné, (ii) Jednotný výbor pro řešení krizí nebyl řádně připraven a (iii) řešení krize bylo nepřiměřené, jelikož subjekt byl solventní.
Prostřednictvím šestého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje článek 47 Listiny, článek 6 Úmluvy a zásadu kontradiktornosti, jelikož: (i) dokumenty požadované Tribunálem v usnesení ze dne 12. května 2021 nebyly navrhovatelce předány, (ii) bylo zamítnuto provedení důkazů nezbytných pro právo na obhajobu a (iii) navrhovatelce nebylo umožněno seznámit se s dokumenty, na kterých jsou založeny argumenty odpůrkyň, a vyjádřit se k nim.
Prostřednictvím sedmého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje právo na vlastnictví, když zamítl její námitku protiprávnosti, jelikož: (i) došlo k zásahu do práva na vlastnictví; (ii) snížení kapitálu solventní banky je v rozporu s požadavkem nezbytnosti a zákazem svévole, (iii) snížení dluhu a kapitálu solventní banky je nepřiměřené a (iv) neexistuje přiměřená náhrada.
Prostřednictvím osmého důvodu navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušuje články 17 a 52 Listiny a čl. 5 odst.
4 Smlouvy o Evropské unii, jelikož (i) v rámci zásahu do práva na vlastnictví se nezkoumá, jaký byl postup a zda opatření bylo svévolné, a (ii) nedošlo k přiměřené náhradě.
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst.
2014, L 225, s. 1).