3.10.2022
CS
Úřední věstník Evropské unie
C 380/9
5.
Pátý žalobní důvod: rozhodnutí porušuje mj. čl. 113 odst.
7 nařízení (EU) č. 575/2013 (4) a zásadu výpočtu příspěvků přizpůsobený riziku a uplatňuje na žalobkyni multiplikační koeficient týkající se ukazatele IPS.
Rozlišování mezi institucemi na základě ukazatele IPS je vzhledem k účinku úplné ochrany IPS v rozporu se systémem a svévolné. 6.
Šestý žalobní důvod: články 6, 7 a 9, jakož i příloha I nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 porušují právo vyšší právní síly zejména z důvodu, že porušují zásadu výpočtu příspěvků přizpůsobený riziku, zásadu proporcionality a zásadu zohlednění všech skutečností. 7.
Sedmý žalobní důvod: rozhodnutí porušuje svobodu podnikání žalobkyně podle článku 16 Listiny a zásadu proporcionality, jelikož multiplikátory pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu neodpovídají rizikovému profilu žalobkyně, který je nadprůměrně dobrý. 8.
Osmý žalobní důvod: rozhodnutí porušuje články 16 a 20 Listiny, jakož i zásadu proporcionality a právo na řádnou správu z důvodu zjevných pochybení, kterých se žalovaný dopustil při využití četných prostorů pro posouzení. 9.
Devátý žalobní důvod: čl. 20 odst.
1 první a druhá věta nařízení v přenesené pravomoci porušuje čl. 103 odst.
7 směrnice 2014/59/EU (5) a zásadu výpočtu příspěvků přizpůsobený riziku.
(1) (2) (3) (4) (5)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst.
2014, L 225, s. 1).
Nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst.
1958, 17, s. 385; Zvl. vyd.
01/01, s. 3).
Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst.
2015, L 11, s. 44).
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst.
2013, L 176, s. 1).
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst.
2014, L 173, s. 190).
Žaloba podaná dne 28. června 2022 – Bayerische Landesbank v. SRB (Věc T-397/22) (2022/C 380/11) Jednací jazyk: němčina Účastníci řízení Žalobkyně: Bayerische Landesbank (Mnichov, Německo) (zástupci: H. Berger a M. Weber, advokáti) Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
Návrhová žádání Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál: — zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 11. dubna 2022, kterým se stanoví příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/2022/18) včetně jeho příloh, v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí, včetně přílohy I, přílohy II a přílohy III, týká příspěvku žalobkyně;